ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021м. ДніпроСправа № 904/14/21

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, )

до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" (49101, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 27Д, )

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, штрафних санкцій та збитків за неналежне виконання грошового зобов`язання

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

АТ «НАК «Нафтогаз України» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" (надалі - відповідач) про стягнення 70 313,63грн. (в т.ч.: 41 918, 66 грн. - пеня , 10 592,59 грн. - інфляційних втрат, 9 110, 59 грн. - 3% річних та 8 691, 79 грн. - збитків) штрафних санкцій за порушення строків оплати поставленого позивачем газу за договором постачання природного газу №3551/18-ТЕ-4 від 08.11.18р. (укладеним між сторонами).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 3551/18-ТЕ-4 від 08.11.2018р. в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

У зв`язку з несвоєчасним виконання відповідачем умов договору щодо оплати поставленого природного газу, позивачем нараховано пеню у розмірі 1 918, 66 грн., інфляційних втрат в розмірі 10 592,59 грн., 3 % річних в розмірі 9 110, 59 грн. та збитків в розмірі 8 691, 79 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.02.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить суд зменшити на 100 % розмір штрафних санкцій у вигляді пені, нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов`язань.

01.03.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій не погоджується з підставами відповідача для зменшення штрафних санкцій.

Суддя Панна С.П. в період з 24.02.2021р. по 12.03.2021р. перебувала в щорічній основній відпустці.

Враховуючи приписи ч.4 ст.240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2018р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Обслуговуючим кооперативом "Будинок 27Д" (далі - споживач) був укладений договір постачання природного газу № 3551/18-ТЕ-4.

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 3.7 договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

На виконання умов договору, позивач за період жовтень 2018р. - квітень 2019р. поставив відповідачу природний газ на суму у розмірі 1 052 421,33грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 6.1 договору (п.5.1. в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018р.), остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, за спожитий природний газ відповідач розраховувався у повному обсязі, але несвоєчасно, що підтверджується банківською випискою.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки природного газу.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.2 договору (п.7.2. - в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018р.) Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору (п.п.5.1., 5.6. - в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018р.) цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 41 918,66грн. за період з 27.11.2018р. по 28.05.2019р..

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати за поставлений природний газ, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним. Тому, вимога щодо стягнення пені у розмірі 41 918,66грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 110,59грн. за період з 27.11.2018р. по 23.01.2020р. та інфляційних втрат у розмірі 10 592,59грн. за період листопад 2018р. по березень 2019р.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, зазначає що він є правильним, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється не електронну адресу Відповідача, зазначену в п.12 Договору та розміщується на офіційному сайті Позивача.

Листом від 20.02.2019 № 26-1035/1.17-19 Позивач повідомив Відповідача про те, що з 01.03.2019 застосовуються наступні пункти Договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору.

Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктом 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п.2.1 Договору), Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за відповідною формулою.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до п.п.8 п.6.2 Договору, Відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати Позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Згідно до п.п.4 п.6.3 Договору, Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п.2.1 Договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до того ж п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2019 року) Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 45,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019р. в обсязі 19,933 тис.куб.м.

Таким чином, Відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 25,007 тис.куб.м. (на 55,57%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

16.05.2019р. позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-1114-19 про сплату збитків на підставі п.3.13 та 5.7 Договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 67 362,35грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 природного газу за Договором.

Листом від 02.12.2019 № 26-4518-19, Позивач повідомив Відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за березень 2019 року, що підлягає сплаті складає 5 721,19 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 22.04.2019р.) Постачальник передає Споживачу у квітні 2019р. замовлений обсяг природного газу в кількості 0,1 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 в обсязі 0,894 тис.куб.м.

Відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 0,794 тис.куб.м. (на 794%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

07.06.2019 Позивачем на адресу Відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-1703-19 про сплату збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 2 970,60грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором.

Станом на момент звернення із цим позовом до суду, зазначені збитки на загальну суму 8 691,79грн. в добровільному порядку Відповідачем не відшкодовані.

Відповідач заперечує щодо нарахування йому штрафних санкцій (пені) в повному обсязі, відповідно до ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України, оскільки розмір пені (41 918,66грн.) значно більший від розміру збитків завданих позивачу (8 691,79грн).

Відповідач зазначає, що несвоєчасна сплата платежів виникла в результаті несплати мешканцями будинку Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" чергових платежів за користування послуг - газу.

Також, просить суд звернути увагу на 4 відкриті виконавчі провадження та постанову про арешт коштів відповідача у межах суми звернення стягнення у розмірі 113 557,21грн.

Розглянувши відзив на позовну заяву відповідача в частині зменшення на 100 % розміру штрафних санкцій у вигляді пені, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 8.2 договору (п.7.2. - в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018р.) Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору (п.п.5.1., 5.6. - в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018р.) цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 2 статті 218 ГК України зазначає, що єдиною підставою звільнення від господарсько-правової відповідальності дія непереборної сили, тобто надзвичайні та невідворотні обставини, що унеможливили належне виконання зобов`язання. Не є підставами звільнення від відповідальності, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника потрібних коштів.

Господарський кодекс України у імперативному порядку встановлює, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (частина 1 статті 229 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини 4 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Заборгованість кінцевих споживачів, збитковість підприємства, відсутність прибутку або скрутне матеріальне становище не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності.

Відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат, тощо. (постанова Верховного Суду у справі № 922/1010/16 від 12.06.2018р.)

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження скрутного матеріального становища.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача на користь позивача пені у розмірі 41 918,66грн, інфляційні втрати у розмірі 10 592,59грн, 3% річних у розмірі 9 110,59грн., збитки в розмірі 8 691,79грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 2 102,00грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" (49101, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 27Д, ідентифікаційний код 37071056) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у розмірі 41 918,66грн, інфляційні втрати у розмірі 10 592,59грн, 3% річних у розмірі 9 110,59грн., збитки в розмірі 8 691,79грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 15.03.2021

Суддя С.П. Панна