ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3458/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Поповича Юрія Вадимовича

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря»

прo стягнення 198 792,24 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Олійник В.В.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця Поповича Юрія Вадимовича (надалі - позивач) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» (надалі - відповідач) прo стягнення 198 792,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі № 911/3458/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.01.2021 року підготовче засідання відкладено на 09.02.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 09.02.2021 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 09.02.2021 про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/3458/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.02.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 23.02.2021 року представником відповідача подано клопотання б/н від 23.02.2021 року про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 23.02.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 23.02.2021 року не з`явився. Розгляд справи відкладався на 11.03.2021 року.

В судовому засіданні 11.03.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача не з`явився, відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 11.03.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 01.01.2018 року між ТОВ «Ерні-Трейд» та СТОВ «Зоря» будо укладено Договір №01.2018 на надання інформаційних (консультаційних) послуг (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору визначено, що його предметом є надання по домовленості з Клієнтом (відповідачем) аудиторських, юридичних, консалтингових, консультаційних та інших послуг інформаційно-консультаційного характеру з питань обліку, організації бізнесу, оподаткування, митного та валютного законодавства, господарського та трудового права.

Договір укладався строком на один рік, термін його дії закінчився 31.12.2018 року.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору ТОВ «Ерні-Трейд» протягом 2018 року надавалися відповідачу послуги, визначені п. 1.1 Договору, які приймались відповідачем, претензій щодо якості та обсягу наданих послуг відповідачем не заявлялись, про свідчать підписані між сторонами договору Акт № ОУ-0000001 від 30.11.2018 р., Акт № ОУ-0000002 від 30.11.2018 р., Акт № ОУ-0000003 від 30.11.2018 р., Акт № ОУ-0000004 від 30.11.2018 р.

Згідно умов укладеного Договору відповідач щомісячно мав сплачувати виконавцю суму не менше 16666,67 грн.

Пунктами 2, 3 Договору передбачено, що клієнт здійснює оплату послуг виконавця згідно рахунків, виставлених виконавцем. Оплата наданих послуг здійснюється клієнтом в триденний термін з дати виписки рахунку (або передачі цього рахунку клієнту).

Для оплати наданих послуг відповідачу були виставлені рахунки № СФ-0000001 від 30.11.2018 р., № СФ-0000002 від 30.11.2018 р., № СФ-0000003 від 30.11.2018 р., № СФ-0000004 від 30.11.2018 р. на загальну суму 200 000 грн., кінцевим терміном їх оплати було 03.11.2018 року.

Однак, в порушення умов Договору відповідач частково здійснив розрахунок за надані послуги в сумі 26 000 грн., у зв`язку з чим, за ним утворилась прострочена заборгованість в сумі 174 000 грн.

10.07.2020 року між ТОВ «Ерні-Трейд» та Фізичною особою-підприємцем Поповичем Юрієм Вадимовичем було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1, згідно з п. 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за Договором № 01.2018 від 01.01.2018 року, укладеним між первісним кредитором та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Зоря» (боржником).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Таким чином, позивач на підставі вищенаведеного Договору відступлення набув права вимоги до відповідача, яке виникає з Договору № 01.2018 від 01.01.2018 року.

Також, позивач зазначив, що 15.08.2020 року на виконання умов п. п. 2.2 Договору відступлення ФОП Попович Ю.В. направив боржнику повідомлення про відступлення права вимоги від 03.08.2020 року, яке було отримане директором СТОВ «Зоря» 19.08.2020 року.

Позивач в позові зазначив та надав прострочення виконання відповідачем обов`язку з оплати наданих протягом 2018 року інформаційних (консультаційних) послуг за Договором №01.2018 на загальну суму 174 000,00 грн., у зв`язку з чим, позивач також просить стягнути за відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 14 209,24 грн. інфляційних нарахувань та 10 583,00 грн. 3 % річних у зв`язку з простроченням виконання грошових зобов`язань з оплати наданих послуг.

Відповідач в ході розгляду спору письмовий обґрунтований відзив на позов не подав, доказів оплати послуг не надав.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За наслідками розгляду спору судом встановлено факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати послуг на заявлену в позові суму, що відповідачем по суті не заперечено та не спростовано. У зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення 174 000,00 грн. боргу обґрунтована і підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наявності доведеного факту прострочення оплати наданих послуг за Договором та за відсутності обгрунтованого контррозрахунку позову, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 14 209,24 грн. інфляційних нарахувань та 10 583,00 грн. 3 % річних.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Поповича Юрія Вадимовича до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» прo стягнення 198 792,24 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» (08054, Київська обл., Макарівський р-н, с. Соснівка, вул. Леніна, 30, ) на користь Фізичної особи-підприємця Поповича Юрія Вадимовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 174 000,00 грн. боргу, 14 209,24 грн. інфляційних нарахувань, 10 583,00 грн. 3 % річних та 2 981,89 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.03.2021 року