УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання рішення

м. Київ

03.03.2021Справа № 910/17096/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши матеріали заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" №15/575 від 04.02.2021 року про відстрочку виконання рішення

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтен-Інвест" (24300, Вінницька область, Тростянецький район, смт. Тростянець, вул. Суворова, 36)

до Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства "НЕК "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,25, )

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, )

про стягнення заборгованості,

Представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача (заявника): Онищенко О.А. - адвокат;

від третіх осіб: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 листопада 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтен-Інвест" (позивач) надійшла позовна заява № 28-02/10 від 28.10.2020 року до Державного підприємства "Гарантований покупець" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 1 362 304, 46 грн. за договором № 8565/02 від 31.05.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором № 8565/02 від 31.05.2012 року, зокрема, відповідач не здійснив повного розрахунку з позивачем, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/17096/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "НЕК "Укренерго" та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та відкладено підготовче засідання на 09.12.2020 року.

01 грудня 2020 року через відділ діловодства суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшов відзив №15/34866 від 30.11.2020 року на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 09.12.2020 року продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, а також з метою повного з`ясування обставин справи та для надання часу представникам сторін подати усі наявні пояснення та заперечення по справі, оголошено перерву на 13.01.2021 року.

10 грудня 2020 року через відділ діловодства суду від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшли письмові пояснення по справі.

16 грудня 2020 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтен-Інвест" надійшла відповідь на відзив № 11-12/20-04 від 11.12.2020 року.

В підготовчому засіданні 13.01.2021 року представники сторін надали пояснення по справі та представник відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтен-Інвест" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості на суму в розмірі 1 362 304, 46 грн. за договором № 8565/02 від 31.05.2012 року розгляду.

Ухвалою Господарського суду від 13.01.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтен-Інвест" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості на суму в розмірі 1 362 304, 46 грн. за договором № 8565/02 від 31.05.2012 року без розгляду.

Також, 13.01.2021 року судом ухвалено закрити підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2021 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтен-Інвест" основний борг в розмірі 1 186 421, 04 грн., пені в розмірі 73 389, 54 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 328, 83 грн., 3% річних в розмірі 17 115, 58 грн., 7% штрафу в розмірі 83 049, 47 грн. та судовий збір в розмірі 20 434, 57 грн.

09.02.2021 року від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла заява №15/575 від 04.02.2021 року про відстрочку виконання рішення, в якій останній просить відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року розгляд заяви заяву №15/575 від 04.02.2021 року Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення в судовому засіданні на 03.03.2021 року.

Представник позивача та третіх осіб в судове засідання 03.03.2021 року не з`явились.

Представник відповідача (заявника) у судовому засідання 03.03.2021 підтримав подану заяву про відстрочку виконання рішення та просив суд її задовольнити.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстроку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року та заслухавши представника відповідача (заявника), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В свою чергу, частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У зв`язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" Суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позаяк, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання або обумовлюють наявність ускладнень під час виконання судового акту.

У свою чергу, частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

З огляду на вищевикладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги, що заявником (боржником) всупереч приписів частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України не надано беззаперечних, неспростовних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності коштів та винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення.

Відповідно до частини 7 статті 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" №15/575 від 04.02.2021 року про відстрочку виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 11.03.2021 року

Суддя М.В. Данилова