УХВАЛА

15 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/2339/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Колос І.Б. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія")

на рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2020 та

постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021

у справі № 916/2339/20

за позовом ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Югвинпром"

про стягнення штрафу в сумі 22 837,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2020 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 916/2339/20 і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у даній справі є стягнення штрафу в сумі 22 837,54 грн., а, отже, ціна позову у справі № 916/2339/20 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України.

Звертаючись до суду, ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" як підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену підпунктом "а" частини третьої статті 287 ГПК України, зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо механізму нарахування штрафу за дострокове припинення (розірвання) договору про постачання електричної енергії споживачу.

Крім того, незважаючи на той факт, що наявні висновки Верховного Суду, викладені у справах № 918/808/20, № 914/543/19, № 914/545/19, №911/1601/19, деякою мірою виклали позицію щодо застосування законодавства у подібних правовідносинах, втім, єдиного комплексного підходу не було сформовано, внаслідок чого судами першої та апеляційної інстанцій норми законодавства застосовуються неоднаково.

Необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, на думку скаржника, створюватиме єдиний підхід до однакового застосування правових норм при вирішенні спорів між енергопостачальними компаніями та споживачами з питань нарахування штрафу за дострокове припинення (розірвання) договору про постачання електричної енергії споживачу.

Проте, з огляду на зазначені правові позиції Верховного Суду з питань дострокового припинення (розірвання) договору про постачання електричної енергії споживачу, наразі наявні висновки містять неоднозначне тлумачення норм права з точки зору їх застосування, крім того, викладені висновки в мотивувальних частинах згаданих постанов Верховного Суду містять посилання на різні обставини, що впливають на остаточне рішення у справі. Отже, правова позиція Верховного Суду по справі №918/808/20 та правова позиція, викладена Верховним Судом у справах № 914/543/19 та 914/545/19, не відповідають одна одній, а підстава нарахування штрафу у справі № 911/1601/19 відрізняється від підстав позову у даній справі.

Крім того, у постановах Верховного Суду не порушувалося питання та взагалі відсутні висновки щодо механізму нарахування штрафу, що надає можливість судам першої та апеляційної інстанцій вдаватись до надмірного формалізму та нехтувати безпосередньо суттю розрахунку штрафу (його складовою), надаючи перевагу його документальному оформленню перед обставинами, щодо яких не виникало питань у Суду та які не заперечувалися сторонами впродовж розгляду справи, у зв`язку з чим існує необхідність у касаційному перегляді даної справи та висвітлення правової позиції Верховного Суду з питань правомірності застосованого механізму нарахування штрафу та прийняття рішення щодо необхідності повернення справи на додатковий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши наведені доводи щодо наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, Суд вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржених судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд не вважає наведені скаржником обґрунтування такими, що дають підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення і в цілому - до заперечення результату розгляду справи судом.

Поряд з цим у силу положень статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями повторно встановлювати фактичні обставини справи та надавати оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2020 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 916/2339/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2020 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 916/2339/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Колос

Суддя Б. Львов