ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.2021 Справа № 920/117/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними матеріалами справу №920/117/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» (03127, м. Київ, вул. Героїв Оборони, буд. 4 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопром» (41300, Сумська область, Кролевецький район, місто Кролевець, провулок Роменця, буд. 18, )

про стягнення 12412 грн 02 коп.,

УСТАНОВИВ:

04.02.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 12412 грн 02 коп., яких: 11141 грн 21 коп. заборгованість, 756 грн 28 коп. пеня, 189 грн 07 коп 3% річних, 325 грн 46 коп. інфляційні втрати за неналежне виконання зобов`язань за Договором на технічне обслуговування та ремонт автомобілів від 22.06.2020 № 22/06-01; а також просить судовий збір покласти на відповідача.

Відповідно до ухвали господарського суд Сумської області від 05.02.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/117/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для надання відзиву на позов до 25.02.2021.

Ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 10.02.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

22 червня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» (Виконавець) і товариством з обмеженою відповідальністю «Технопром» (Замовник) було укладено договір № 22/06-01 на технічне обслуговування та ремонт автомобілів (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується виконувати Роботи по комерційному ремонту та/або технічному обслуговуванню Автомобілів, власником яких є Замовник та/або має право володіння і користування Автомобілем, а Замовник зобов`язується приймати Автомобілі після здійснення ремонту та /або технічного обслуговування та оплачувати надані послуги у строки та на умовах, що вказані у Договорі.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що перелік Автомобілів Замовника вказується у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору.

Зі змісту п. 4.2. Договору вбачається, що оплата за виконані роботи проводиться Замовником по факту виконання робіт в строк, що не перевищує 3-х календарних днів після дати підписання Акту виконаних робіт на розрахунковий рахунок, зазначений у цьому Договорі.

Відповідно до п. 9.1. Договору він набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що якщо за 1 (один) місяць до закінчення строку дії цього Договору та/або кожного наступного календарного року (при подальшій автоматичній пролонгації договору) жодна із Сторін не надішле письмове повідомлення іншій Стороні про зміну або небажання продовжувати дію цього Договору на інший термін, дія цього Договору продовжується на тих же умовах автоматично на кожний наступний календарний рік.

Зі змісту Додатку № 1 до Договору № 22/06-01 від 22.06.2020 вбачається, що автомобілем Замовника, що підлягає обслуговуванню за Договором, є Renault Logan MCV, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.06.2020 р. до ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» звернувся директор ТОВ «Технопром» ОСОБА_1 та замовив послугу по технічному обслуговуванню та ремонту транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Logan MCV, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2018 року випуску шляхом підписання наряду-замовлення від 22.06.2020 № ЗН-88885 на суму 11865,52 грн. Згідно зі вказаним нарядом-замовленням сторони погодили цілий ряд робіт, а саме: базове ТО; діагностика ЕБУ; заміну паливного фільтра; заміну повітряного фільтра; заміну фільтру салону; обслуговування задніх гальмівних механізмів; очистку клапана EGR; слюсарні роботи; повне тонування скла 15% (кузов універсал), та погодили використання відповідних матеріалів.

З метою виконання укладеного між сторонами наряду-замовлення на проведення ремонтних робіт директор ТОВ «Технопром» ОСОБА_1 згідно Акту передання-прийняття дорожньо-транспортного засобу (ТЗ) № ЗН-88885 від 22.06.2020 передав автомобіль Renault Logan MCV, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2018 року випуску, а Виконавець прийняв такий автомобіль.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що Замовник прийняв ремонтні роботи без зауважень, що підтверджується підписаним з боку відповідача актом виконаних робіт № ЗН-88885 від 22.06.2020 на суму 11141,21 грн. (з врахуванням 10% знижки, що передбачена Додатком № 2 до Договору), який міститься в матеріалах справи.

Представником Замовника вручено в день видачі транспортного засобу рахунок-фактуру на оплату № СЧ-0009209 від 22.06.2020 на суму 11141,21 грн. з ПДВ та акт виконаних робіт № ЗН-88885 від 22.06.2020 особисто директору ТОВ «Технопром» Гуцолу М.І. Останнім акт виконаних робіт підписано та повернуто один екземпляр. Виконавець в цей же день передав (повернув) транспортний засіб, а директор ТОВ «Технопром» ОСОБА_1 прийняв його, про що свідчать відмітки в Акті передання-прийняття дорожньо-транспортного засобу (ТЗ) № ЗН-88885 від 22.06.2020, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, Акт виконаних робіт було підписано Замовником 22.06.2020 року, а відповідно до п. 4.2. Договору кінцевий строк оплати виконаних робіт - 25.06.2020, проте обов`язок щодо оплати виконаних позивачем робіт з боку відповідача не виконано.

Позивачем направлено на адресу Відповідача претензію від 23.10.2020 № 291 щодо сплати 11680,92 грн. заборгованості за ремонт автомобіля з врахуванням штрафних санкцій на розрахунковий рахунок Виконавця IBAN НОМЕР_3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м. Києві, МФО 380805.

Вказана претензія отримана Відповідачем 02.11.2020 відповідно до даних з сайту АТ «Укрпошта» (трекінговий номер 459).

В порушення взятих на себе зобов`язань, Відповідач за виконані Позивачем роботи по вищезазначеному рахунку та акту виконаних робіт не розрахувався, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 11141,21 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відносини між замовниками транспортних послуг, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт», а взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом міністерства інфраструктури України № 615 від 28.11.2014 (надалі «Правила»).

Пунктом 3 розділу III Правил передбачено, що послуги з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу (надалі КТЗ) чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Договір про технічне обслуговування і ремонт КТЗ повинен містити істотні умови відповідно до ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 25 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є: найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов`язання виконавця щодо проведених робіт. Виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав`язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про автомобільний транспорт» виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів зобов`язаний, зокрема, підтверджувати документально види та обсяги виконаних робіт та надавати замовнику відповідні документи із зазначенням дати виконання.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про автомобільний транспорт» замовник за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу має право, зокрема, отримувати від виконавця документальне підтвердження виду та обсягу виконаного технічного обслуговування чи ремонту транспортного засобу.

Відповідно до п. 6 розділу III Правил у разі виникнення необхідності виконання додаткових робіт, не передбачених договором (нарядом-замовленням), виконавець у телефонному режимі повідомляє про це замовника. За наявності згоди замовника укладається відповідний додатковий договір згідно з вимогами пунктів 3,4 цього розділу.

Розділами IV та VII Правил передбачено, що передавання-приймання КТЗ та їх складових частин до технічного обслуговування і ремонту та після технічного обслуговування і ремонту оформлюється актом передавання-приймання КТЗ.

Відповідно до п. 1 розділу V Правил порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором.

Згідно з п. 3 розділу V Правил виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід`ємною частиною договору.

Виконавець оформлює для юридичних осіб окремо документи на оплату матеріалів і послуг з технічного обслуговування і ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи) та окремо документи на оплату матеріалів і виконання робіт з ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи). Виконані роботи виконавець відносить або до технічного обслуговування, або до ремонту на підставі переліків і процедури виконання робіт, регламентованих виробником КТЗ та їх складових частин (систем), та (або) за записами, зробленими в інструкціях з експлуатації та (або) у сервісних книжках, в іншому інформаційному забезпеченні від виробника, а також у нормативно-правових актах (п. 5 розділу V Правил).

Пунктом 7 розділу V Правил передбачено, що документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 8 розділу VII Правил виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов`язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов`язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту; приймально-здавальний акт виконавця, який має право на випробування систем живлення КТЗ з газобалонного обладнання і виконав ці випробування.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що виконавець зобов`язаний підтвердити документально види та обсяги виконаних робіт та надавати замовнику відповідні документи із зазначенням дати виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Нормами чинного законодавства чітко визначені документи, що підтверджують надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля і які виконавець після виконання робіт надає замовнику.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що в письмових матеріалах справи містять належні та достатні докази на підтвердження належного виконання позивачем зобов`язань по Договору, в той час як відповідачем не подано ані обґрунтованих заперечень вимогам позивача, ані доказів сплати боргу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 11141 грн. 21 коп. заборгованості за виконані позивачем роботи по Договору та задовольняє їх.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь 756 грн. 28 коп пені, нарахованої за загальний період з 22.06.2020 по 14.01.2021 відповідно до п. 6.2. Договору, яким передбачено, що за прострочення оплати за цим Договором, Замовник сплачує, окрім відшкодування вартості фактично виконаних робіт та використаних матеріалів, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення Договору, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені та період її нарахування, суд приходить до висновку про те, що позивачем пеня нарахована поза межами строків, передбачених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом був здійснений перерахунок нарахованих сум за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА» з урахуванням облікової ставки НБУ за період з 26.06.2020 по 26.12.2020 та встановлено, що вірний розмір пені складає 672 грн. 13 коп.

Право позивача на стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, судом встановлено факт порушення грошового зобов`язання з боку відповідача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 672 грн. 13 коп. пені за період з 26.06.2020 по 26.12.2020.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 189 грн. 07 коп. 3% річних за період з 22.06.2020 по 14.01.2021 та 325 грн. 46 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період з липня 2020 по грудень 2020, відповідно до вимог ч.2 ст 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012, до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Судом встановлено факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання та вище було зроблено висновок з приводу визначення вірного періоду нарахування штрафних санкцій , за який таке нарахування повинно бути виконане, а отже нарахуванню підлягають 3% річних за період з 26.06.2020 р. по 26.12.2020 включно, виходячи з розміру заборгованості 11141 грн. 21 коп. за виконані позивачем роботи по Договору, а вірний розмір 3% річних за період прострочення з 26.06.2020 р. по 26.12.2020 складає 168 грн. 03 коп., інфляційні збитки розраховані позивачем вірно.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопром» (41300, Сумська область, Кролевецький район, місто Кролевець, провулок Роменця, буд. 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» (03127, м. Київ, вул. Героїв Оборони, буд. 4 ) 11141,21 грн. (одинадцять тисяч сто сорок одна гривна 21 коп.) основного боргу; 672,13 грн (шістсот сімдесят дві гривні 13 коп) пені; 168,03 грн. (сто шістдесят вісім гривень 03 коп) 3% річних; 325, 46 грн. (триста двадцять п`ять гривень 46 коп.) інфляційних збитків; 2250,70 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині - в позові відмовити .

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.03.2021

Суддя С.В. Заєць