ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р. Справа№ 910/14782/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2020

у справі №910/14782/20 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", м. Київ

про стягнення 8 941, 76 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - позивач, ПАТ "НАСК "Оранта") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення шкоди з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач, ТДВ "СК "Альфа-Гарант") в розмірі 8 941, 76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26 549, 01 грн за договором страхування через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу страхувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тоді як цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована у відповідача. Проте відповідачем було сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 18 124,21 грн, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 7 424, 80 грн, інфляційне збитки в розмірі 186, 83 грн, пеню в розмірі 1 091, 35 грн та 3% річних в розмірі 238,78 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/14782/20 позов задоволено.

Стягнуто з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на користь ПАТ "НАСК "Оранта" страхове відшкодування у розмірі 7 424, 80 грн, інфляційне збитки у розмірі 186, 83 грн, пеню у розмірі 1 091, 35 грн, 3% річних у розмірі 238, 78 грн.

На підставі встановлених обставин та досліджених доказів місцевий господарський суд дійшов висновку, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, в межах фактичних затрат (26 549,01 грн) перейшло право вимоги, яке страхувальник (потерпілий) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, за мінусом сплаченого відповідачем на користь позивача страхового відшкодування (18 124,21 грн), у розмірі 7 424,80 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТДВ "СК "Альфа-Гарант" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 скасувати та постановити нове, яким в позові відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує на неналежне дослідження судом першої інстанції обставин справи та поданих доказів. Так, за твердженням відповідача, судом не враховано, що не всі заявлені позивачем пошкодження транспортного засобу "Ford Tourneo Connect", державний номерний знак НОМЕР_1 відносяться до ДТП яка сталася 22.02.2019. Отже ТДВ "СК "Альфа-Гарант" виконано свої зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування в порядку суброгації згідно Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/14782/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/14782/20, ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиція інших учасників справи.

01.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач вважає рішення суду першої інстанції від 01.12.2020 у даній справі законним та обґрунтованим. Посилання відповідача на те, що автомобіль "Форд" державний номерний знак НОМЕР_1 мав пошкодження, що не відносяться до пошкоджень отриманих в ДТП, а саме ляда (двері задка), деформація, ЛФП, не відповідає дійсності та не підтверджено належними та допустимими доказами у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

23.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю з ІІ "Дока Україна Т.О.В." (страхувальник) та ПАТ "НАСК "Оранта" (страховик) було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серія УБ №1281121 (договір страхування), зі строком дії, зокрема з 00 год. 00 хв. 24.10.2018 по 24 год. 00 хв. 23.10.2019, відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню автомобіля "Ford Tourneo Connect", державний номерний знак НОМЕР_2 .

22.02.2019 в м. Києві на вул. Ільєнка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Ford Tourneo Connect", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та "Hyundai Accent", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

ДТП оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 22.02.2019 копія якого наявна в матеріалах справи (т.1, а.с. 27).

Як убачається з Європротоколу від 22.02.2019, останній складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Водій автомобіля "Hyundai Accent", державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП, яке відбулось 22.02.2019, про що міститься відмітка в пункті 14 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Hyundai Accent", державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_2 була застрахована у відповідача на підставі полісу №АМ/5123684 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00грн).

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

26.02.2019 до позивача звернувся представник страхувальника із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Згідно з рахунком №1051275 від 24.04.2019, який виставлено ТОВ "Віннер Автомотів", вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля "Ford Tourneo Connect", державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 26 549, 01 грн.

Страховим актом №СТО-19-3362/1 від 02.05.2019 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 22.02.2019, страховим випадком та призначив до виплати страхове відшкодування за договором страхування у розмірі 26 549, 01 грн відповідно до рахунку, виставленого станцією технічного обслуговування.

Згідно з платіжним дорученням №24968 від 07.05.2019 позивачем було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю з ІІ "Дока Україна Т.О.В." страхове відшкодування в розмірі 26 549, 01 грн.

30.08.2019 відповідач здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 18 124, 21 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №2974 від 30.08.2019(т.1, а.с. 46).

За результатами досліджених в порядку передбаченому ст.86 ГПК України матеріалів справи в сукупності суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 7 424,80 грн страхового відшкодування, інфляційних втрат в розмірі 186, 83 грн, пені в розмірі 1 091, 35 грн та 3% річних в розмірі 238,78 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із цим висновком місцевого господарського суду, зважаючи на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/12500/17).

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Абзацом 1 ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 ст. 9 Закону України "Про страхування").

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Апелянт зазначає, що відповідно до протоколу огляду від 26.02.2019, авто "Ford Tourneo Connect", д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження, що не відносяться до пошкоджень отриманих в ДТП, а саме ляда (двері задка), деформація, ЛФП, що підтверджує власник авто своїм підписом. У зв`язку з чим, відповідачем було складено страховий акт №ЦВ/19/0938 від 30.08.2019 та на підставі якого сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 18 124, 21 грн (26 549, 00 грн (сума сплачена позивачем страхувальнику) - 7 424, 79 грн (вартість ремонту деталей, що не відносяться до ДТП) - 1 000, 00 грн (франшиза).

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє зазначені твердження апелянта, з огляду на таке.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування.

Згідно наявного європротоколу від 22.02.2019, який було складено та підписано обома учасниками ДТП, який не містить виправлень та зауважень стосовно відомостей, які в ньому відображено, апеляційним господарським судом встановлено, що в пункті 11 "Видимі пошкодження транспортного засобу А" (автомобіль "Ford Tourneo Connect", державний номерний знак НОМЕР_2 ) чітко вказано: пошкодження бамперу, права задня частина та кришка ляди.

Наданий відповідачем протокол огляду від 26.02.2019 автомобіля "Ford Tourneo Connect", державний номерний знак НОМЕР_2 , який складено аварійним комісаром ОСОБА_3 , не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, оскільки в графі "власник (довірена особа)" відсутні прізвище та ініціали особи, яка підписувала вказаний протокол та в присутності якої проводився огляд.

Отже, враховуючи виплату позивачем своєму страхувальнику страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі рахунку №1051275 від 24.04.2019, який виставлено ТОВ "Віннер Автомотів", що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 7 424, 79 грн (26 549, 01 грн виплати позивачем страхового відшкодування потерпілій особі за договором страхування через настання страхового випадку - 18 124, 21 грн сплаченого страхового відшкодування відповідачем на користь позивача - 1 000, 00 грн франшиза), та, відповідно, задовольнив вказану вимогу у повному обсязі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 186,83 грн та 3% річних у розмірі 238, 78 грн.

Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевий господарський суд перевіривши розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки з 29.08.2019 по 23.09.2020 дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вказаних вимог в повному обсязі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 29.08.2019 по 28.02.2020 у розмірі 1 091,35 грн.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно положень ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.36.5 ст. 36 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Позивачем надіслано на адресу відповідача заяву на виплату страхового відшкодування у розмірі 26 549,01 грн, яка була отримана відповідачем 30.05.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №1857(т.1, а.с. 45)

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його зобов`язання, за загальний період з 29.08.2019 по 28.02.2020 у розмірі 1 091,35 грн, дійшов обґрунтованих висновків про арифметичну правильність наданого розрахунку та наявність підстав для задоволення вказаної вимоги у повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність підстав для задоволення позову ПАТ "НАСК "Оранта" про стягнення з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування в розмірі 7 424, 80 грн, інфляційних збитків у розмірі 186, 83 грн, пені у розмірі 1 091, 35 грн та 3% річних у розмірі 238, 78 грн. При цьому суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно задовольнив позов ПАТ "НАСК "Оранта" про стягнення з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" заборгованості у розмірі 8 941, 76 грн.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/14782/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/14782/20 залишити без змін

3. Матеріали справи №910/14782/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко