ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 Справа № 917/1978/20

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", 04128, м. Київ, вул. Берковецька, б-К, Гіпермаркет "Епіцентр К" м. Полтава, 36040, м. Полтава, Київське Шосе, 41, ідентифікаційний код 32490244

до Комунального підприємства ''Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради, 36014, м. Полтава, вул. С.Халтуріна, 10, ідентифікаційний код 03328511

про стягнення 22 098,00 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства ''Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради про стягнення 22 098,00 грн. матеріального збитку, у тому числі: 18 096,00 грн завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди; 1 900,00 грн. понесених витрат на замовлення Звіту про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

З метою повідомлення учасників справи про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження позивача та відповідача, та отримана ними згідно повідомлень про вручення поштового відправлення, зокрема, відповідачем 05.01.21.

15.01.21 від відповідача надійшов відзив, в якому він вказав, що завдана позивачу внаслідок пошкодження автомобіля шкода має бути відшкодована підприємством у розмірі 9048,00 грн.

При цьому, відповідач просив суд, вирішуючи питання про розмір завданої власнику автомобіля шкоди, врахувати вартість відновлювального ремонту, так як, за твердженням відповідача, відшкодовується вартість завданих збитків, а не втрати товарної вартості, тому він заперечив проти задоволення врахованого розміру втрати товарної вартості в розмірі 9048,00грн.

Щодо 1 900,00 грн. понесених витрат на замовлення Звіту про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року відповідач вказав, що дані витрати позивача не є збитками в значенні ст.22 ЦК України, або судовими витратами, тому не підлягають відшкодуванню.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В зв`язку з установленням карантину на усій території України, для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

22 жовтня 2020 року під час руху по вулиці Європейській, що у м. Полтава, перед перехрестям з вулицею Сінна, на автомобіль TOYOTA COROLLA, 2019 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", впав високовольтний дріт тролейбусної лінії, що знаходиться на балансі КП "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради.

Водієм було викликано наряд патрульної поліції та повідомлено про дану подію (номер заяви в Єдиному обліку заяв - ЄО 30866).

Позивач вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода завдала матеріальних збитків ТОВ "Епіцентр К" на суму 18 096,00 грн згідно із Звітом про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року, тому він звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 18 096,00 грн завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди; 1 900,00 грн. понесених витрат на замовлення Звіту про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року.

Відповідач у відзиві зазначив, що ним не заперечується факт, що дійсно така подія відбулася та автомобіль позивача був пошкоджений.

Додатково відповідач зазначив, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувався за участю представника підприємства та всі пошкодження автомобіля, які вказані в протоколі огляду транспортного засобу зазначені та погоджені з відповідачем, визначення суми завданих збитків розраховано відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003р. та Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу і відповідно до звіту про оцінку майна №А11/04 від 17.11.2020р. суб`єктом оціночної діяльності ФОП Старіковим О.В. визначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля TOYOTA COROLLA 2019р.в. д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 9048,00грн.

На підставі вищевикладеного відповідачем не заперечується факт настання даної події та сума заподіяних матеріальних збитків в розмірі 9048,00грн.

При цьому, вирішуючи питання про розмір завданої власнику автомобіля шкоди, відповідач просив суд врахувати вартість відновлювального ремонту, так як відшкодовується вартість завданих збитків, а не втрати товарної вартості, тому він заперечив проти задоволення врахованого розміру втрати товарної вартості в розмірі 9048,00грн.

Отже, за підрахунком відповідача, завдана позивачу внаслідок пошкодження автомобіля шкода має бути відшкодована підприємством у розмірі 9048,00 грн.

Витрати позивача на оплату вартості автотоварознавчого дослідження в сумі 1900 грн., на думку відповідача, не є збитками в значенні ст.22 ЦК України, або судовими витратами, тому не підлягають відшкодуванню.

При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи, зокрема: копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль TOYOTA COROLLA; звіту про оцінку майна від 17.11.2020 року; договору про надання послуг з оцінки майна № А 11/04 від 09.11.2020 року; акту прийому-передачі робіт по виконанню звіту про оцінку майна автомобілю TOYOTA COROLLA, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Епіцентр К" від 19.11.2020 року.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За положеннями ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положеннями ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено судом, 22 жовтня 2020 року під час руху по вулиці Європейській, що у м. Полтава, перед перехрестям з вулицею Сінна, на автомобіль TOYOTA COROLLA, 2019 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", впав високовольтний дріт тролейбусної лінії, що знаходиться на балансі КП "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради. Водієм було викликано наряд патрульної поліції та повідомлено про дану подію (номер заяви в Єдиному обліку заяв - ЄО 30866).

Відповідачем не заперечується факт настання даної події.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дана дорожньо-транспортна пригода завдала йому матеріальних збитків на суму 18 096,00 грн згідно із Звітом про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року.

При дослідженні Звіту про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року, судом з"ясовано, що в результаті розрахунків проведених оцінювачем по незалежній оцінці автомобіля TOYOTA COROLLA, реєстр. N° НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», було одержано наступні результати:

вартість відновлювального ремонту (без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ) складає: 9 048 гривень,

величина втрати товарної вартості складає: 9 048 гривень,

вартість матеріального збитку складає: 18 096 гривень.

Як зазначалося вже вище, у відзиві відповідач зазначив, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувався за участю представника підприємства та всі пошкодження автомобіля, які вказані в протоколі огляду транспортного засобу зазначені та погоджені з відповідачем, визначення суми завданих збитків розраховано відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003р. та Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу і відповідно до звіту про оцінку майна №А11/04 від 17.11.2020р. суб`єктом оціночної діяльності ФОП Старіковим О.В. визначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля TOYOTA COROLLA 2019р.в. д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 9048,00грн.

На підставі вищевикладеного відповідачем не заперечується факт настання даної події та сума заподіяних матеріальних збитків в розмірі 9048,00грн.

Таким чином, складова розміру заподіяних матеріальних збитків в розмірі 9048,00грн., що є вартістю відновлюваного ремонту автомобіля, не потребує доказування в силу приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині судом визнаються обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, відповідач заперечив проти задоволення врахованого розміру втрати товарної вартості в розмірі 9048,00грн., вказуючи, що в даному випадку потрібно врахувати вартість відновлювального ремонту, так як відшкодовується вартість завданих збитків, а не втрату товарної вартості.

Суд не приймає вказані заперечення Відповідача, оскільки Відповідач жодним чином не обґрунтовує, чому втрата товарної вартості, на його думку, не є частиною вартості завданих збитків.

Крім того, суд зазначає, що величина втрати товарної вартості, що складає 9 048 гривень, відповідно до звіту про оцінку майна №А11/04 від 17.11.2020р. включена до вартості матеріального збитку.

Доказів, які б спростовували висновки Звіту щодо розміру матеріальної шкоди по об`єкту оцінки, Відповідачем не надані та у матеріалах справи відсутні.

Судом враховано, що визначення суми завданих збитків суб`єктом оціночної діяльності ФОП Старіковим О.В. розраховано відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003р. та Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Аналіз пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

Аналогічного висновку притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17.

Наведене вище спростовує твердження відповідача, що в даному випадку потрібно врахувати вартість відновлювального ремонту, так як відшкодовується вартість завданих збитків, а не втрату товарної вартості, а тому вимоги позивача про стягнення величини втрати товарної вартості у розмірі 9 048 гривень, які є складовою розміру заподіяних матеріальних збитків, судом визнаються обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 1 900,00 грн. понесених витрат на замовлення Звіту про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідач вказав, що дані витрати позивача не є збитками в значенні ст.22 ЦК України, або судовими витратами, тому не підлягають відшкодуванню.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Застосовуючи дану статтю необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) шкода; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Судом враховано, що при розгляді даної справи відповідач не заперечував факт, що дійсно подія відбулася та що автомобіль позивача був пошкоджений.

Додатково відповідач зазначив, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувався за участю представника підприємства та всі пошкодження автомобіля, які вказані в протоколі огляду транспортного засобу зазначені та погоджені з відповідачем, визначення суми завданих збитків розраховано відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003р. та Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу і відповідно до звіту про оцінку майна №А11/04 від 17.11.2020р. суб`єктом оціночної діяльності ФОП Старіковим О.В. визначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля TOYOTA COROLLA 2019р.в. д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 9048,00грн.

На підставі вищевикладеного відповідачем не заперечується факт настання даної події та сума заподіяних матеріальних збитків в розмірі 9048,00грн.

Суд зазначає, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України від 12.07.2001, № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до даного Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, у тому числі, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

З огляду на наведені норми, з урахуванням того, що позивач, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди та визначені розміру шкоди дотримався чинного законодавства, а в силу вимог ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004року №1961- IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, які включають в себе і обов`язкову експертизу для визначення розміру заподіяної шкоди, суд вважає, що позивач обгрунтовано включив до розміру збитків 1 900,00 грн. витрат на замовлення Звіту про оцінку майна.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення 1 900,00 грн. витрат на замовлення Звіту про оцінку майна, які є складовою розміру заподіяних матеріальних збитків, судом визнаються обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову повністю, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 22 098,00 грн. матеріального збитку, у тому числі: 18 096,00 грн завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди; 1 900,00 грн. понесених витрат на замовлення Звіту про оцінку майна А 11/04 від 17.11.2020 року.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача повністю, що складає 2102,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства ''Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради (36014, м. Полтава, вул. С.Халтуріна, 10, ідентифікаційний код 03328511) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (04128, м. Київ, вул. Берковецька, б-К, Гіпермаркет "Епіцентр К" м. Полтава, 36040, м. Полтава, Київське Шосе, 41, ідентифікаційний код 32490244) 18 096,00 грн завданої матеріальної шкоди, 1 900,00 грн. понесених витрат на замовлення Звіту про оцінку майна, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.03.2021р.

Суддя Киричук О.А.