РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2021Справа № 910/13538/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-голландське підприємство «Гірсам»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна»

про стягнення 186 726, 80 грн та розірвання договору.

Представники сторін у судове засідання 15.03.2021 не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-голландське підприємство «Гірсам» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна» про стягнення 186 726, 80 грн та розірвання договору.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за договором поставки нафтопродуктів від 28.12.2018 № 589 відповідач не виконав свої зобов`язання, що стало підставою для звернення до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 суд вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 07.12.2020.

04.12.2020 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про приєднання доказів та відкладення розгляду справи. У вказаному клопотанні позивач зазначив, що відповідач добровільно сплатив частину основного боргу у загальному розмірі 150 000, 00 грн та з метою мирного врегулювання спору просив відкласти підготовче засідання.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.12.2020 продовжив строк підготовчого судового засідання та відклав розгляд справи на 25.01.2021.

25.01.2021 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про приєднання доказів в якому зазначив про часткову добровільну оплату відповідачем заборгованості та просив стягнути з відповідача на користь позивача 186 726, 80 грн суми попередньої оплати за непоставлений товар та розірвати договір поставки нафтопродуктів від 28.12.2018 № 589 укладеного між позивачем та відповідачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 15.02.2021.

10.02.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Судове засідання 15.02.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Алєєвої І.В. на лікарняному.

Суддя Алєєва І.В. перебувала на лікарняному з 09.02.2021 по 26.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 розгляд справи призначено на 15.03.2021.

11.03.2021 від позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи призначеної на 15.03.2021 за відсутності позивача та його представника. У вказаному клопотанні також вказано, що основна сума заборгованості відповідача перед позивачем не змінилась та просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 15.03.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача.

Крім того, суд враховує, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а сам відповідач не повідомляв суд про наміри подання доказів чи неможливості їх подання, а також про намір представника взяти участь у судовому засіданні.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

28.12.2018 між відповідачем (Постачальник) та позивачем (Покупець) було укладено договір постачання нафтопродуктів № 589, за яким постачальник зобов`язувався передати у власність покупця нафтопродукти, а покупець приймав на себе зобов`язання прийняти товар і мав оплатити його вартість згідно умов договору ( п. 1.1., .1.2 Договру).

Додатковою угодою № 1 від 29.01.2020 до Договору поставки, сторонами було погоджено, що у разі 100 % попередньої оплати покупцем товару, постачальник зобов`язується зарезервувати за покупцем відповідну кількість/асортимент товару згідно з рахунком № МУ000000332 та на підставі наданої у майбутньому покупцем заявки - здійснити поставку попередньо оплаченого Товару. Ціна зарезервованого товару згідно з рахунком № МУ000000332 становить 19,80 грн.

Відповідно до п. 1.3. Договору кількість, асортимент і ціна товару вказуються в накладних.

Загальна сума договору складає суму всіх підписаних обома сторонами накладних (п. 1.4. Договору).

Оплата здійснюється згідно рахунку-фактури постачальника (п. 4.5. Договору).

За твердженням позивача 29.01.2020 від відповідача надійшов рахунок-фактура № МУ000000332 про оплату товару на загальну суму 693 000 грн.

На виконання погоджених умов договору та рахунку постачальника № МУ000000332 від 29.01.2020, покупець сплатив на користь постачальника суму 693 000 грн, що підтверджує платіжне доручення № 3503 від 30.01.2020.

Вказаний товар у відповідності до умов договору зберігання від 09.12.2019 № 589/1, який укладений між сторонами, мав бути зарезервований та збережений відповідачем.

На день подання позову відповідачем позивачу було поставлено нафтопродуктів лише частково на загальну суму 256 273, 20 грн, що підтверджується видатковою накладною від 05.05.2020 № 2375.

Відповідачем в порушення умов договору не було здійснено поставку, оплаченого позивачем товару на загальну суму 436 726, 80 грн (693 000 грн - 256 273, 20 грн). Отримані від позивача кошти відповідачем також повернуто не було, що і стало підставою для звернення до суду з даними позовом.

Після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено на користь позивача 250 000, 00 грн боргу, що підтверджується платіжними дорученнями № 42 від 19.11.2020, № 65597 від 20.11.2020, № 65731 від 26.11.2020, № 65905 від 02.12.2020, № 65916 від 03.12.2020, № 65989 від 09.12.2020, № 66003 від 11.12.2020, № 66012 від 14.12.2020, № 66105 від 21.12.2020, № 66118 від 23.12.2020 та № 66452 від 05.01.2021.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем сплачено позивачеві заборгованість за договором у розмірі 250 000, 00 грн, провадження у справі в частині стягнення 250 000, 00 грн заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо стягнення заборгованості за договором у розмірі 186 726, 80 грн (436 726, 80 грн - 250 000, 00 грн) Господарський суду міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із змісту ст. 525 ЦК України випливає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Із приписів ч. 1 ст. 177 ЦК України випливає, що об`єктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Господарським судом міста Києва встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем було на виконання умов договору перераховано відповідачу оплату товару за виставленим рахунком, однак відповідач в порушення умов договору не в повному обсязі поставив відповідний товар, а в подальшому не в повному обсязі повернув грошові кошти за частину не поставленого товару.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Виходячи із змісту вищевикладених норм, покупець має право на односторонню відмову від договору поставки, зокрема, у випадку здійснення покупцем оплати та не передання продавцем (постачальником) товару після її отримання у встановлені договором строки, у такому випадку покупець має право на повернення оплати, водночас, з моменту відмови покупця від договору та вимоги повернути оплату - обов`язок продавця поставити товар припиняється.

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору поставки та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку постачальником поставити погоджений товар.

За таких обставин, з огляду на волевиявлення позивача щодо повернення суми оплати за договором, яке одночасно є односторонньою відмовою покупця від договору поставки через невиконання постачальником обов`язку з поставки обумовленого сторонами товару, такий договір в силу ст. 651 ЦК України є розірваним, а зобов`язання сторін з цього моменту в цій частині є припиненими.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 186 726, 80 грн за договором поставки та розірвання договору поставки нафтопродуктів від 28.12.2018 № 589 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача.

За таких обставин, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 21 800 грн.

Частина 2 ст. 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає докази виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження зазначеного позивачем було надано Договір про надання правової допомоги від 28.04.2020, детальний опис наданих послуг від 03.09.2020, Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2020, платіжне доручення № 3568 від 01.10.2020 та виписку по рахунку від 02.10.2020.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21 800 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/13538/20 в частині стягнення 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОЗИР УКРАЇНА» (02094, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІСКОЗНА, будинок 3, ідентифікаційний код 41692853) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ГОЛЛАНДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ГІРСАМ» (45144, Волинська обл., Рожищенський р-н, село Кроватка, ВУЛ. ПОЛЬОВА, будинок 1, ідентифікаційний код 30007314) заборгованість у розмірі 186 726 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот двадцять шість) грн 80 коп., витрат на правничу допомогу у розмірі 21 800 (двадцять одна тисяча вісімсот) грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 6550 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 91 коп.

4. Розірвати договір постачання нафтопродуктів № 589 від 28.12.2018, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОЗИР УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ГОЛЛАНДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ГІРСАМ».

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.03.2021

Суддя І.В. Алєєва