ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2021 р. Справа№ 925/467/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко А.І.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 02.03.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH)

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 24.12.2020 (повний текст складено 30.12.2020)

у справі №925/467/20 (суддя Чевгуз О.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"

про стягнення 3876169 грн 15 коп. (130782,88 євро)

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH)

про тлумачення пунктів контракту,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в п. 11.3 розділу 11 Контракту не йде мова про арбітраж, в цьому ж пункті контракту йде мова про компетентний суд у м. Росток/Німеччина, а не про арбітраж, тобто третейський суд.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст ухвали Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 не було вручено в день проголошення, а копію ухвали представник скаржника отримав 08.01.2021, що підтверджується копією конверта та витягом з веб-сайту ДП "Укрпошта".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20. Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20. Призначено справу до розгляду на 02.03.2021.

03.02.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" про проведення судового засідання у режимі відео конференції поза межами приміщення суду задоволено.

10.02.2021 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 без змін.

В судовому засіданні 02.03.2021 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні 02.03.2021 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 без змін.

В судовому засіданні 02.03.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) (Штрандштрасе 6, 18211, Остзеебад Нінхаген, Німеччина (Strandstrasse 6, 18211, Ostseebad Nienhagen), HRB 10793) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (вул. Соборна, 3, м. Монастирище, Монастирищенський район, Черкаська область, 19100, код 33143734) про стягнення 130782,88 євро, що є еквівалентом 3876169,15 грн за офіційним курсом гривні до євро станом на дату складення позовної заяви (1 Євро = 29.6382 грн) - вартість поставлених та неоплачених товарів, та стягнення понесених судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" подало до Господарського суду Черкаської області зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) про тлумачення пунктів контракту, а саме пунктів 11.1 та 11.3. контракту № 05-2015-UKR від 23.11.2015 щодо права та законодавства, яке застосовуються при вирішенні спорів по контракту № 05-2015- UKR від 23.11.2015 та який судовий або інший компетентний орган повинен розглядати спір при вирішенні спорів по контракту № 05-2015- UKR від 23.11.2015, та стягнення понесених судових витрат.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції керувався тим, що розділ 11 контракту № 05-2015-UKR свідчить про досягнення письмової згоди сторонами на застосування відповідно матеріального та процесуального права Німеччини, як до умов контракту так і норм процесуального характеру, які визначають процедуру щодо судового вирішення спору або врегулювання такого.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH), колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

23.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH), що є юридичною особою за законодавством Німеччини та Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" в м. Ельменхорст/Ліхтенхаген, Німеччина, було укладено зовнішньоекономічний контракт № 05-2015-UKR.

В розділі 11 контракту № 05-2015-UKR сторонами узгоджено чинне право та арбітраж.

Відповідно до п. 11.1. контракту № 05-2015-UKR, останній регулюється законодавством Німеччини.

Відповідно до п. 11.2. контракту № 05-2015-UKR у разі виникнення суперечок, що мають місце при виконанні цього контракту або що до його дійсності, сторони повинні докласти всіх зусиль для того, щоб вирішити ці суперечки дружнім шляхом.

Відповідно до п. 11.3. контракту № 05-2015-UKR у разі неможливості досягти згоди, всі спірні питання, що виникають у зв`язку з цим контрактом, повинні бути вирішені в повноважному суді міста Росток/Німеччина.

Статтею 366 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII визначено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судовою колегією встановлено, що скаржником не наведено обставин, які з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про міжнародне приватне право» можуть бути підставою для розгляду даного спору у господарських судах України.

Судовою колегією враховується, що пунктом 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено можливість розгляду справи у судах України, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Однак, доказів того, що сторони умовами контракту № 05-2015-UKR передбачили можливість розгляду спорів, що виникають із даного контракту, у судах України матеріали позовної заяви за первісним позовом та матеріали зустрічної позовної заяви не містять.

Відповідно до п. 11.1. контракту № 05-2015-UKR, останній регулюється законодавством Німеччини.

Відповідно до п. 11.2. контракту № 05-2015-UKR у разі виникнення суперечок, що мають місце при виконанні цього контракту або що до його дійсності, сторони повинні докласти всіх зусиль для того, щоб вирішити ці суперечки дружнім шляхом.

Відповідно до п. 11.3. контракту № 05-2015-UKR у разі неможливості досягти згоди, всі спірні питання, що виникають у зв`язку з цим контрактом, повинні бути вирішені в повноважному суді міста Росток/Німеччина.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що розділ 11 контракту № 05-2015-UKR свідчить про досягнення письмової згоди сторонами на застосування відповідно матеріального та процесуального права Німеччини, як до умов контракту так і норм процесуального характеру, які визначають процедуру щодо судового вирішення спору або врегулювання такого.

Відтак, укладаючи контракт № 05-2015-UKR сторонами в пункті 11.3. узгоджено, що у разі неможливості досягти згоди, всі спірні питання, що виникають у зв`язку з цим контрактом, повинні бути вирішені в повноважному суді міста Росток/Німеччина.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що спір у даній справі не підлягає розгляду у господарських судах України.

Посилання скаржника на п. 2 ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне право» судовою колегією відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне право» судовою колегією відхиляються з огляду на таке суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Проаналізувавши вищевикладену норму, колегія суддів дійшла до переконання, що даною нормою передбачено право суду приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача, у тому випадку коли сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом саме судам України.

Проте, як зазначалось колегією суддів вище, розділ 11 контракту № 05-2015-UKR свідчить про досягнення письмової згоди сторонами на застосування відповідно матеріального та процесуального права Німеччини, як до умов контракту так і норм процесуального характеру, які визначають процедуру щодо судового вирішення спору або врегулювання такого.

Судова колегія зазначає, що факт місцезнаходження відповідача на території України не спростовує висновку суду першої інстанції щодо наявності згоди позивача та відповідача щодо того, що всі спірні питання, що виникають у зв`язку з цим контрактом, повинні бути вирішені в повноважному суді міста Росток/Німеччина.

Водночас, колегією суддів надано оцінку наявному в матеріалах справи листу ОСОБА_1 , проте, на переконання колегії суддів даний лист не відповідає вимогам ст. 108 ГПК України та фактично відображає правову позицію позивача, якій суд першої інстанції правомірно надано оцінку під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніфер Інтернешнл ГмбХ" (Unifer International GmbH) - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.12.2020 у справі №925/467/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №925/467/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.03.2021.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

А.І. Тищенко