РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2021Справа № 910/10133/18

За позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (м. Рівне)

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

про стягнення 42.264,90 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Волощук П.Ю.

Від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 42 264,90 грн., а саме 7959,13 грн. пені, 7047,26 грн. відсотків річних та 27258,51 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1290/04 від 01.10.2004 року в редакції додатковї угоди № 2 в частині своєчасної оплати послуг (робіт), в зв`язку з чим позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції у вищезазначених розмірах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 року постановлено здійснювати розгляд справи № 910/10133/18 за правилами загального позовного провадження; здійснено заміну засідання (передбачене у спрощеному позовному провадженні) для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче судове засідання на 30.10.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.18. зупинено провадження у справі № 910/10133/18 до вирішення по суті справи № 918/556/18 та набрання законної сили рішення суду (ухвали, постанови) у даній справі.

Протоколом автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Мандриченко О.В., яким ухвалою від 15.04.19. задоволено заяву про самовідвід від розгляду справи № 910/10133/18.

З огляду на вказане, протоколом повторно автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

30.11.18. від Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/10133/18, до якого додано постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 14.04.20. та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 08.10.20. у справі № 918/556/18.

За вказаних підстав ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.20. поновлено провадження у справі № 910/10133/18 та призначено підготовче засідання на 21.01.21.

В підготовчому засіданні 21.01.21. судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" було змінено найменування на Акціонерне товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (ідентифікаційний код 03366701), що підтверджується, зокрема, даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та витягом зі Статуту позивача, затвердженого Загальними зборами акціонерів (протокол № 17 від 26.03.19.).

21.01.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 09.02.21.

09.02.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.03.21.

В судовому засіданні 02.03.21. судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було змінено найменування на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720).

Позивачем в судовому засіданні 02.03.21. підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 02.03.21. явку свого повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. За висновками суду неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті в судовому засіданні 02.03.21.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 02.03.21. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.10.05. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди газопроводів і споруд на них № 14/1290/04.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.14., яке набрало законної сили, внесено зміни в договір оренди газопроводів і споруд на них № 14/1290/04, шляхом викладення його в редакції Додаткової угоди № 2 (що разом надалі суд іменує Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору відповідач (Замовник) передає позивачу (Виконавцю) в експлуатацію складові Єдиної газотранспортної системи, які безпосередньо приєднані до газових мереж Виконавця, який є газорозподільним підприємством, та використовуються для забезпечення розподілу природного газу (договір укладається з газорозподільним підприємством), або які призначені для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам (договір укладається з газорозподільним підприємством), або які призначені для транзитного, міждержавного, міжрегіонального транспортування природного газу (договір укладається з газотранспортним підприємством).

Надання послуг з експлуатації об`єкта включає здійснення Виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу (транспортування) природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим договором та чинними нормативно-правовими актами (п. 1.3 Договору).

Згідно умов п. 1.4 Договору перелік послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються виконавцем (додаток 2), у якому вказується, зокрема, графік виконання та вартість таких послуг (робіт), є невід`ємною частиною цього договору.

Вартість послуг (робіт) визначається сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються Виконавцем Замовнику, та становить 179406,02 грн, крім того, податок на додану вартість 35881,20 грн (п. 2.1 Договору).

У відповідності до п. 2.2 Договору Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації об`єкта Замовника, визначену в пункті 2.1 цього розділу, на поточний рахунок Виконавця з урахуванням податку на додану вартість в такому порядку: плановими платежами із розрахунку 25 відсотків вартості наданих послуг (робіт) з урахуванням ПДВ від суми оплати, які проводяться не пізніше 25 числа останнього місяця кварталу.

Положеннями пункту 2.4 Договору унормовано, що фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щокварталу актом наданих послуг (робіт), який складається та подається позивачем на розгляд відповідача у двох примірниках. Відповідач зобов`язується протягом 5 днів від дати передачі актів наданих послуг (робіт) підписати їх та повернути один примірник кожного акта позивачу або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення відповідачем акта наданих послуг (робіт) та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк цей акт вважається погодженим відповідачем в редакції позивача.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 6.1 з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.18. Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не заявляє про припинення його дії, Договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах.

Враховуючи положення ч. 4, 5 статті 188 Господарського кодексу України та набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/12806/14, визнаються судом безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача про відсутність фактично підписаного Договору між сторонами та відсутність підстав для надання послуг позивачем відповідачу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання положень статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до умов Договору згідно наявних в матеріалах справи Актів позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 453.831,42 грн.

Заперечення відповідача щодо прийняття актів здачі-приймання (надання послуг) як належних доказів обставин, на які посилається позивач у позові, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідачем не було надано будь-яких письмових заперечень щодо їх укладення та наявності зазначених у них послуг.

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовано факту отримання від позивача послуг на загальну суму 453.831,42 грн.

Заявами №RL-СЛ-261-0117 від 25.01.17. та №RV01.2-СЛ-3478-0718 від 04.07.18. було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог по Договору у загальному розмірі 453.831,42 грн.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.12.19., постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.20. у справі № 918/556/18, рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.12.18., постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.20. та постановою Верховного Суду від 05.06.19. у справі № 918/555/18 було встановлено, що заяви позивача №RL-СЛ-261-0117 від 25.01.17. та №RV01.2-СЛ-3478-0718 від 04.07.18. про зарахування зустрічних вимог по Договору є односторонніми правочинами позивача, що вчинений останнім у відповідності до статей 601, 602 Цивільного кодексу України та відсутні правові підстави для визнання їх недійсними, а тому такі обставини в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

Тобто, зазначені вище судові рішення свідчать про належну обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності зарахування зустрічних вимог по Договору на загальну суму 453.831,42 грн, а тому враховуючи викладене вище, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для надання послуг та заборгованості за спірним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг за Договором, позивачем нараховані 7959,13 грн. пені, 7047,26 грн. відсотків річних та 27258,51 грн. інфляційних нарахувань.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В пункті 5.2. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату послуг (робіт) виконавця замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 7.957,13 грн пені, 7.047,26 грн 3% річних, 24.702,61 грн інфляційних втрат. Пеню в суми 2,00 грн та інфляційні втрати в сумі 2.555,90 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Отже позов задовольняється судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б. 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (33027, м. Рівне, вул. Івана Вишенського, б. 4; ідентифікаційний код 03366701) 7.957 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 13 коп. пені, 7.047 (сім тисяч сорок сім) грн 26 коп. 3% річних, 24.702 (двадцять чотири тисячі сімсот дві) грн 61 коп. інфляційних втрат, 1.655 (одну тисячу шістсот п`ятдесят п`ять) грн 36 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 09.03.21.

Суддя Т.М. Ващенко