ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1932/20
Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Смелянець Г.Є.,

суддя Шаратов Ю.А.,

суддя Рога Н.В.

при секретарі судового засідання Панченко Н.В.

розглянувши у підготовчому засіданні справу №916/1932/20

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів: 1. ОСОБА_2

2.Приватного акціонерного товариства "Селена"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство "Гібридний соняшник"

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача - Кравченко І.В. ордер серія ОД № 662058 від 03.03.202р.;

від відповідача 1 - не з`явився;

від відповідача 2 - Прохода Ю. ордер серія КС № 559983 від 07.08.2020р.;

від третьої особи - не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Селена" з позовом, в якому просить суд визнати недійсним договір застави простих іменних акцій від 13.06.2019р., укладений між ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), як майновим поручителем та Приватним акціонерним товариством "Селена" () з підстав його фіктивності.

09.07.2020р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач -1 ( ОСОБА_2 ) надав до суду відзив на позов за вх.№21177/20 від 10.08.2020р., в якому просить суд вирішити питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку із порушенням правил підсудності та у задоволенні позову відмовити, з посиланням при цьому, серед іншого на те, що правочин щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, в тому числі цінних паперів, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, було укладено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.12.2014, тобто, до розірвання шлюбу між ними (шлюб, відповідно до наявного у справі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014, розірвано 22.12.2014). Відтак, даний правочин щодо слід вважати правочином у сімейних правовідносинах згідно ст. 64 Сімейного кодексу України. Відповідно ж до пункту 4 частини 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Відповідач -2 (ПрАТ «Селена») у відзиві на позов за вх. №21173/20 від 10.08.2020р. також просить суд вирішити питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку із порушенням правил підсудності, у задоволенні позову відмовити повністю, з посиланням при цьому, серед іншого на те, що правочин щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, в тому числі цінних паперів, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, було укладено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.12.2014, тобто, до розірвання шлюбу між ними (шлюб, відповідно до наявного у справі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014, розірвано 22.12.2014). Відтак, даний правочин слід вважати правочином у сімейних правовідносинах згідно ст. 64 Сімейного кодексу України. Відповідно ж до пункту 4 частини 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

У підготовчому засіданні 07.09.2020р. судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів залучено Публічне акціонерне товариство "Гібридний соняшник" та останньому встановлено строк на подання до суду письмових пояснень 7 днів з дня отримання ухвали.

21.10.2020р. за вх.№ 28037/20 господарським судом одержано клопотання, в якому відповідач-2 (ПрАТ «Селена») просить суд закрити провадження у справ у зв`язку з порушенням правил підсудності. В обґрунтування заявленого клопотання, відповідач-2 просить суд звернути увагу, що правочин щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, в тому числі цінних паперів, па який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, було укладено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.12.2014р. тобто, до розірвання шлюбу між ними (шлюб, відповідно до наявного у справі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014, розірвано 22.12.2014) та рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2020р. Відтак, даний правочин слід вважати правочином у сімейних правовідносинах згідно ст. 64 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські розглядають справ у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Ухвалою суду від 21.10.2020р. справу №916/1932/20 призначено до колегіального розгляду.

Згідно з витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.10.2020р. для розгляду справи №916/1932/20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Шаратов Ю.А., суддя Д`яченко Т.Г.

Ухвалою від 26.10.2020р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Шаратов Ю.А., суддя Д`яченко Т.Г.

У запереченнях на клопотання за вх.№30683/20 від 16.11.2020р. позивачка просить суд відмовити у задоволенні клопотання, з посиланням при цьому на те, що зміст мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідає вимогам до цивільно-правових договорів. Укладена між сторонами мирова угода не свідчить про досягнення між сторонами істотних умов цивільно-правового договору. Зі змісту мирової угоди вбачається, що вона носить похідний характер і являє собою домовленість сторін про врегулювання спору щодо поділу спільного майна подружжя. Мирову угоду між позивачем та відповідачем було підписано сторонами угоди при поділі спільного майна подружжя Каштанових, вона не є цивільно-правовим договором або правочином у сімейних правовідносинах, а є процесуальною дією, передбаченою процесуальними Кодексами України. За таких обставин, на думку позивача, зазначений спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Ухвалою від 12.01.2021р. справу №916/1932/20 прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Шаратов Ю.А., суддя Рога Н.В., оскільки 12.01.2021р. господарським судом Одеської області на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №4 від 11.01.2021р. відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 10 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016р.), пункту 9.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області в редакції від 05.12.2019р. (протокол №17-06/2019) зі змінами від 19.02.2020р. (протокол №916-2/2020), приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Д`яченко Т.Г. у відпустці з 28.12.2020р. по 15.01.2021р. з метою дотримання процесуальних строків розгляду даної справи, призначено та здійснено повторний автоматичний розподіл справи №916/1932/20 для внесення змін до складу колегії суддів.

Розглянувши у підготовчому засіданні 03.03.2021р. клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі та заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача-2, господарський суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у справі №916/1932/20 є визнання недійсним договору застави цінних паперів від 13.06.2019р. №61, який укладений між ОСОБА_2 (заставодавець) в якості майнового поручителя ПАТ «Гібридний соняшник» і ПрАТ «Селена» (Заставодержатель), та згідно з яким предметом застави є належні Заставодавцю цінні папери: акції, іменні, прості, бездокументні у кількості 1 225 540 шт., загальною номінальною вартістю пакету цінних паперів 306 385 грн., що належать заставодавцю на праві приватної власності та емітентом яких є ПАТ «Гібрідний соняшник». Заставою забезпечується викання Боржником своїх зобов`язань перед Заставодержателем по договору поставки №11/3 від 30.11.2014р. Розмір забезпеченої заставою вимоги складає 10 014 152, 70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що в межах розгляду справи про розірвання шлюбу ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014р. у справі №522/19324/14-ц затверджено мирову угоду між позивачкою та ОСОБА_2 , з приводу поділу спільного сумісного майна.

Зокрема п.1 затвердженої ухвалою суду від 04.12.2014р. мирової угоди було визначено, що цінні папери, а саме прості іменні акції ПАТ «Гібридний соняшник» в загальній кількості 1 745 794 штуки розподіляються наступним чином: ОСОБА_1 (позивачка) - 684 476 штук, що становить 32,89 % статутного капіталу, ОСОБА_2 - 1 061 318 штук, що становить 51% статутного капіталу.

Позивачка, як власник належних їй акцій ПАТ «Гібридний соняшник» вважає, що договір застави від 13.06.2019р. є фіктивним, адже існує лише на папері та не забезпечував фактично укладеного і діючого договору поставки. Крім іншого, ОСОБА_2 не мав прав здійснювати розпорядження належними позивачці акціями у кількості 684 476 штук ПАТ «Гібридний соняшник», адже на час підписання ним договору застави від 13.06.2019р. не був власником таких акцій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

За змістом ч.4 ст.215 ЦК України договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладанні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і вино може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним.

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Натомість відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, за змістом пункту 4 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Згідно із ч.ч.1,2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст.64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Отже, виходячи з того, що спір у даній справі виник внаслідок розподілу акцій ПАТ «Гібридний соняшник» між подружжям позивачкою та відповідачем -1 ( ОСОБА_2 ), і саме на цьому ґрунтується захист порушених прав позивачки, господарський суд вважає, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

При цьому, суд погоджується із доводами позивачки про те, що мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні. Проте, такі доводи не спростовують обставин виникнення спору у даній справі саме із сімейних правовідносин подружжя позивачки та відповідача-1 під час їх перебування у шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014рю у справі 3522/19324/14-ц, вже після укладення мирової угоди.

Господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (п.1 ч.1 ст.231 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Щодо вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат згідно з ч.4 ст.231 ГПК України, господарський суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття (припинення) провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Тобто, після подання позивачкою відповідного клопотання, господарським судом буде вирішено питання щодо повернення сплаченої нею суми судового збору.

При цьому, господарським судом враховується, що згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, позивачкою очікується понести судові витрати у розмірі судового збору за подачу позовної заяви.

Керуючись п. 4 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 231, ст. 185, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Закрити провадження у справі №916/1932/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Селена" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство "Гібридний соняшник" про визнання договору недійсним.

2.Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає чинності в порядку встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 09.03.2021р.

Головуючий суддя Г.Є. Смелянець

Суддя Ю.А. Шаратов

Суддя Н.В. Рога