ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Дата призначення - - поля не стирати, в поля потрібно ввести дату та час формату "хх.хх.хх" та "хх:хх.
12 березня 2021 рокуСправа № 11/б-1203 (921/666/20)
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
розглянув матеріали зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України /вх.№ 149 від 09.03.2021/
про визнання недійним договору поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017
у справі
про стягнення 3 076 206,75 грн
Суть справи: Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року порушено провадження у справі № 11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Саванді до Державного підприємства Зарубинський спиртовий завод про стягнення 3 76 06,75 грн - до розгляду в межах провадження у справі №11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства Зарубинський спиртовий завод.
10 лютого 2021 року Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійним договору поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017.
9 березня 2021 року Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійним договору поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017, в якій також просить залучити Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до участі у справі 11/Б-1203(921/666/20).
Розглянувши подану зустрічну позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає наступне:
Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачем і відповідачем можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.
Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
За змістом ч. 2 ст. 46 та ч. 1 ст. 180 ГПК України відповідач, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Отже, одним із спеціальних прав відповідача, яке водночас є процесуальною формою захисту його інтересів, згідно з господарським процесуальним законом визначено право відповідача пред`явити зустрічний позов. Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів зокрема, й від первісного.
Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
Таким чином, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Право подання зустрічного позову має лише відповідач.
Правовий статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, визначається ст. 50 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї статті, з урахуванням положень ст. 42 цього Кодексу, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, процесуальними правами щодо визначення підстав та предмета позову чи їх зміни не наділені.
За приписами ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або кількох сторін.
Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.
Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.
Процесуальним правом самостійно ініціювати зустрічний позов треті особи за приписами чинного Господарського процесуального кодексу України не наділені.
Така ж правова позиція викладена і в п. 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 904/9129/17.
Оскільки, в силу наведених вище норм ГПК України зустрічний позов може бути поданий виключно відповідачем у справі, а Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не є відповідачем у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до спільного розгляду з первісним позовом.
Суд зазначає, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не звернулося до господарського суду з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, натомість нею подано до суду саме зустрічну позовну заяву, що унеможливлює застосування до цих правовідносин приписів ст. 49 ГПК України в цьому випадку.
Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Враховуючи наведене, зустрічна позовна заява Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання недійсним договору поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017 підлягає поверненню на підставі ст.180 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 49, 50, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Ухвалу надіслати Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.
Повний текст ухвали підписано 12.03.2021.
Суддя А.М. Сидорук