ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.03.2021 справа № 914/3406/20
Суддя Юркевич М.В., розглядаючи матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» про відшкодування витрат на правову та правничу допомогу у справі
за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун ГРУП», м. Львів
про: стягнення 27 414,82 грн. заборгованості
Без виклику представників сторін.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.03.2021р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун ГРУП» 234 258,39 грн. основного боргу, 23 871,60 грн. основного боргу, 1 348,10 грн. 3% річних, 1 744,05 грн. інфляційних втрат та 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В той же час, в ході судового розгляду позивачем була зроблена заява про відшкодування витрат на правову допомогу та оплату послуг адвоката. Однак. користуючись своїм правом, передбаченим ч.8 ст. 129 ГПК України, позивач зазначив, що докази конкретного розміру понесених судових витрат буде подано ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, 04.03.2021р. від позивача поступила заява про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 17 020,00грн. В підтвердження реального понесення таких витрат, позивач долучив до заяви платіжні доручення від 30.12.2020р. №2234 про сплату авансу у розмірі 8 510,00 грн. та платіжного доручення від 01.03.2021р. про оплату решти 50% гонорару у розмірі 8 510,00 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне:

23.12.2020р. між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Кавчук і партнери» (далі об`єднання) було укладено договір про правову допомогу №23-12-20.

За умовами п. 3.1. договору, сторонами досягнуто згоди, що розмір винагороди об`єднання за надання послуг клієнту становить 17 020,00 грн.

Як стверджує заявник, до обсягу послуг включається вивчення документів, наданих клієнтом (позивачем), та їх попередня правова оцінка щодо перспективності судового розгляду, правовий аналіз судової практики в подібних спорах, формування доказової бази та правової позиції по справі, підготовка і подання до суду позовної заяви, участь у судових засіданнях з підготовкою і поданням процесуальних документів (відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення тощо) по справі, опрацювання і підготовка відповідей на процесуальні документа відповідача по справі, ознайомлення з матеріалами справи (одна дія), участь в судових засідань (до чотирьох засідань).

За п. 3.3 Договору оплата вартості послуг здійснюється клієнтом на підставі отриманих від об`єднання рахунків наступним чином:

передоплата в розмірі 50% від вартості послуг, що визначена в п. 3.1 договору,

сплачуються протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору;

решту суми вартості послуг, в т.ч. тих послуг, які надаються понад попередньо

узгоджений в п. 3.2 договору обсяг, - протягом 3 банківських днів з моменту отримання від об`єднання Акту наданих послуг.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу заявником було надано суду платіжне доручення від 30.12.2020р. №2234 про сплату авансу у розмірі 8 510,00 грн. та платіжне доручення від 01.03.2021р. про оплату решти 50% гонорару у розмірі 8 510,00 грн.

У поданій заяві на відшкодування понесених витрат позивач зазначив, що в укладеному між позивачем та об`єднанням договорі вартість послуг з професійної правничої допомоги вказана у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу затраченого представником позивача, а отже розмір витрат є визначеним та не потребує додаткового підтвердження детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних об`єднанням.

В підтвердження наведеного, заявник покликався на судову практику Верховного суду, а саме на Постанову КАС ВС від 28.12.2020р. у справі №640/18402/19, де було зазначено наступне: «Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції». «Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку: що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

Відтак, позивач просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 020,00 грн.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку відмовити в її задоволенні, з наступних підстав:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3, 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд наголошує на тому, що позивач обгрунтовуючи понесені витрати та необхідність їх відшкодування покликається лише на виставлені адвокатським об`єднанням рахунки та на платіжні доручення про оплату таких рахунків. Водночас, детального опису робіт наданих адвокатом позивач суду не представив.

З дослідження платіжних доручень про сплату гонорару та виставлених рахунків вбачається, що адвокатським об`єднанням у графі «Товари, роботи, послуги» зазначено лише «Юридичні послуги професійної правничої допомоги та представництва інтересів у спорі щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Корнерстоун» без конкретизації, які саме види юридичних послуг надавалися клієнту, що не відповідає вимогам ст. 126 ГПК України.

Більше того, суд звертає увагу заявника на умови договору про надання правової допомоги від 23.12.2020р., зокрема п. 4.6, 4.7. Так, сторони погодили, що завершення надання послуг (їх частини) оформляється актом надання послуг, який об`єднання направляє клієнту для ознайомлення та підписання протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту завершення надання послуг.

В той же час, акту надання послуг з їх конкретизацією суду представлено не було.

Таким чином суд констатує, що заявник, в порушення вимог ст. 126 ГПК України, не надав суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Крім того, у поданій заяві позивач зазначив, що визначена відповідно до договору про надання правової допомоги вартість послуг є співмірною зі складністю справи та обсягом послуг, що надаються за договором, часом, необхідним для виконання обов`язків, а також зі значенням справи для позивача.

Тобто, заявник стверджуючи про обгрунтованість понесених витрат, сам мотивує певним обсягом їх надання, однак доказів такого обсягу допомоги не подає.

Покликання заявника на судову практику Касаційного адміністративного суду ВС у справі №640/18402/19, щодо її застосування у даній справі, господарський суд вважає безпідставним, адже у Постанові від 28.12.2020р. колегія КАС надала правову оцінку та тлумачення ст. 134 КАСУ, тоді як у розглядуваній справі суд керується імперативними нормами ст. 126 ГПК України.

Разом з тим, судом звертається увага на те, що обгрунтовуючи співмірність понесених витрат зі складністю справи, стороною не враховано, що вказана справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, є малозначною та нескладною. Більше того, ціна позову у справі становила 27 414,82 грн., водночас розмір заявлених витрат на правову допомогу було встановлено 17 020,00 грн., що є явно неспівмірним зі складністю справи та вчиненими процесуальними діями представника при її розгляді.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищенаведені критерії співмірності, а також беручи до уваги неподання доказів в обгрунтування понесених витрат в розумінні ст. 126 ГПК України, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні заяви.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 234, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун Груп» 17 020,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя М.В. Юркевич