ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"17" березня 2021 р. Справа № 906/596/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Грязнов В.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Прогрес-Буд" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20 (суддя Давидюк В.К., повний текст рішення складено 23.11.2020 р.)

за позовом Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

до приватного підприємства "Прогрес-Буд"

про повернення будівельного майданчика, проектно-кошторисної та виконавчої документації

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20 позов Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації до приватного підприємства "Прогрес-Буд" задоволено частково.

Зобов`язано приватне підприємство "Прогрес-Буд" повернути Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації будівельний майданчик з будівництва амбулаторії на 1-2 лікаря з житлом за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Піски, вул. Шкільна, 3 та проектно-кошторисну документацію, яка надавалася для здійснення будівництва за об`єктом: "Амбулаторія на 1-2 лікаря з житлом по вул. Шкільна, 3, с. Піски Житомирського району Житомирської області". В решті позову відмовлено. Стягнуто з приватного підприємства "Прогрес-Буд" на користь Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації 4204,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оспорюване рішення скасувати та постановити нове рішення в частині задоволених позовних вимог, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, в решті вимог в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 р. апеляційну скаргу ПП "Прогрес-Буд" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20 залишено без руху. Надано можливість апелянту у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки встановлені при поданні апеляційної скарги, а саме звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку із зазначенням відповідних підстав, а також усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання належних доказів сплати судового збору в розмірі 6306 грн.. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Копію ухвали від 19.02.2021 р. у справі №906/596/20 направлено апелянту рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень 22.02.2021 р. за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 10020, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Вільський шлях, буд. 18е, а також за адресою вказаною в апеляційній скарзі: 10031, м. Житомир, вул. Крошенська, буд.4, кв.41, які було отримано ним 26.02.2021 року.

11.03.2021 р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги в якій, зокрема, з посиланням на п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 зазначає, що відсутність у платіжному дорученні відомостей про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором не є підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору. Тому просить суд перевірити сплату скаржником судового збору та вважати його сплаченим.

До заяви про усунення недоліків позивачем додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що у зв`язку із арештованими рахунками підприємства, не зміг усунути недоліки у строк встановлений ухвалою апеляційного суду від 23.12.2020 р., а тому подав клопотання про продовження строку на усунення недоліків, однак судом було повернуто апеляційну скаргу.

Також вказує, що матеріали апеляційної скарги отримав 21.01.2021 р. за адресою: м. Житомир, вул. Крошенська, буд. 4, кв. 41, в той час як за фактичним місцезнаходженням підприємства (м. Житомир, вул. Вільський шлях, 18е) всі працівники у період з 19 по 27 січня 2021 року перебували на самоізоляції через спалах COVID-19, що підтверджується долученою до клопотання довідкою ПП "Прогрес-Буд".

Колегія суддів критично оцінює доводи відповідача викладені у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги про те, що відсутність у платіжному дорученні (квитанції) відомостей про те, яка саме скарга оплачується судовим збором не є підставою для повернення такої скарги, з огляду на наступне.

Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дата судового акта, що оскаржується.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №914/1542/17, від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, від 10.05.2018 у справі №613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №907/892/15, від 16.04.2018 у справі №922/3137/17, від 20.04.2018 у справі №910/12031/17, від 21.02.2019 у справі №910/8880/18.

З поданої апелянтом роздруківки з веб-банкінгу АТ "Ощадбанк" від 14.01.2021 р. вбачається, що призначенням платежу вказано: "судовий збір за подання апеляційної скарги ПП "Прогрес-Буд" ", а отже з останньої не вбачається, яка саме апеляційна скарга оплачується судовим збором.

Оскільки, вищевказаний документ не містить всіх обов`язкових реквізитів, то він не є належним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку. А тому ненадання інших належних доказів сплати судового збору у строк встановлений судом ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 19.02.2021 р. є підставою для повернення апеляційної скарги, що відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 13.02.2020 р. у справі №910/4557/18.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та оцінивши доводи ПП "Прогрес-Буд", що викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуване рішення постановлене судом першої інстанції 12.11.2020 р., повне рішення складено 23.11.2020 р., тому строк, встановлений для апеляційного оскарження, закінчився 14.12.2020 року, з урахуванням ч.4 ст.116 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи ПП "Прогрес-Буд" уже зверталось з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20, однак ухвалою від 16.01.2021 р. апеляційна скарга була повернута скаржнику разом із доданими до неї документами у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги у строк встановлений судом. Доказів оскарження відповідачем такої ухвали у Верховному Суді матеріали справи не містять.

Натомість скаржник повторно звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою 28.01.2021 р., що підтверджується відстеженням поштового відправлення з офіційного сайту "Укрпошта", тобто з порушенням встановленого строку для апеляційного оскарження.

Оцінюючи доводи апелянта щодо того, що у зв`язку із накладенням арешту на рахунки, останній був позбавлений можливості усунути недоліки апеляційної скарги у строк визначений судом в ухвалі від 23.12.2020 р. при першому зверненні до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.246) ухвала суду від 23.12.2020 р. була вручена уповноваженому представнику апелянта 30.12.2020 р., а тому строк для усунення недоліків апеляційної скарги закінчився 11.01.2021 р., з урахуванням ч.4 ст.116 ГПК України.

Натомість відповідачем було подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків 14.01.2021 р. разом із доказами сплати судового збору, що підтверджується відповідною відміткою відділення поштового зв`язку на поштовому конверті (т.1, а.с.253), яке надійшло до суду 19.01.2021 року.

Частиною 2 статті 119 ГПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що клопотання про продовження строку було подано скаржником після закінчення строку встановленого судом, колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта не можуть слугувати обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження при повторній подачі апеляційної скарги. Водночас, з огляду на дату отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від 23.12.2020 р., колегією суддів, встановлено, що ПП "Прогрес-Буд" мало достатньо часу для вчасного звернення до суду із клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

В обґрунтування поданого клопотання про продовження строку на апеляційне оскарження відповідач також вказує, що у період з 19 по 27 січня 2021 р. працівники ПП "Прогрес-Буд" за фактичним місцезнаходженням підприємства (м. Житомир, вул. Вільський шлях, буд.18е) перебували на самоізоляції через випадки захворювань на COVID-19, що підтверджується довідкою ПП "Прогрес-Буд" №139 від 30.01.2021 року.

Однак, колегія суддів вважає неповажними такі причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки з поданої апелянтом довідки №139 від 30.01.2021 р. не вбачається, що, зокрема, керівник ПП "Прогрес-Буд" чи інші уповноважені ним особи об`єктивно були позбавлені можливості звернутися із апеляційною скаргою до суду у встановлений законом строк.

Крім того, апеляційним господарським судом встановлено, що подання апеляційної скарги від імені відповідача здійснював не працівник ПП "Прогрес-Буд", а адвокат Сачок А.В., який уповноважений на здійснення представництва інтересів відповідача в судах, у тому числі на подання апеляційної скарги, що також спростовує доводи відповідача щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною 4 ст.13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.3 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються колегією суддів неповажними.

Суд звертає увагу, що основними засадами судочинства, закріпленими у ст.129 Конституції України є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому судом враховується, що у справі "Мушта проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року, суд постановив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п.61, ЄСПЛ 1999-VII).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008р. "Пономарьов проти України" суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України").

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 вказаної Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (Рішення у справі "Рябих проти Росії").

Таким чином суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлений законом, у цьому разі ГПК України.

Держава в особі судових органів повинна забезпечити зацікавленим особам право на використання наявних засобів правового захисту, зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Отже, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06).

Таким чином суд дійшов висновку, що апелянт не довів, що пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20 зумовлений особливими та непереборними обставинами, а не стався внаслідок бездіяльності уповноважених осіб відповідача.

У відповідності до ч. 4 ст.260 ГПК України, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.1 ст.261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного підприємства "Прогрес-Буд" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 256, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного підприємства "Прогрес-Буд" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20 - відмовити.

2. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Прогрес-Буд" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.11.2020 р. у справі №906/596/20 (з її уточненою редакцією) повернути заявнику разом із доданими до неї матеріалами - всього на 20 аркушах, у тому числі поштові конверти.

3. Справу №906/596/20 повернути господарському суду Житомирської області.

4. Копію ухвали направити учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.