ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року Справа № 918/860/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Кулєша А.А., керівника, Губара В.Є., адвоката, ордер серія РН-310 №077 від 11.01.2021

відповідача : Чепиля М.І., представника за довіреністю №08-9 від 04.01.2021

третьої особи: Єфіменко О.М., представника, згідно виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 17.12.20р. суддею Пашкевич І.О. об 17:39 год. у м.Рівному, повний текст складено 28.12.20р. у справі № 918/860/20

за позовом Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради

до Рівненської міської ради

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Комунальне підприємство "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради (далі Комунальне підприємство) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради (далі Рада) про визнання незаконним та скасування рішення Ради №7780 від 13.08.2020 "Про припинення Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради шляхом ліквідації" (далі Рішення Ради, або рішення №7780).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство вважає Рішення Ради таким, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню, з огляду на те, що:

- випадки, з настанням яких Комунальне підприємство ліквідується за рішенням відповідача, мають бути передбачені п.1 ч.1 ст.110 ЦК України або ж установчими документами (статутом) позивача, однак, Рішення ради не містить вказівки на жоден з випадків передбачених законом, водночас, такі випадки не передбачені і статутом позивача, що вказує на його невмотивованість та невідповідність положенням п.1 ч.1 ст.110 ЦК України;

- підтвердженням невмотивованості оскаржуваного рішення Ради позивач також вважає факт прибутковості Комунального підприємства, про що подає відповідну довідку, навіть за умов не прийняття відповідачем передбаченої п.4.2 Статуту програми підтримки та розвитку Комунального підприємства;

- вважає, що Рішення Ради не відповідає іншим вимогам чинного законодавства, при цьому посилається на частину 3 статті 105 Цивільного кодексу України, відповідно до якої суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації; ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Аналогічні вимоги щодо необхідності зазначення у рішенні про припинення юридичної особи відомостей про порядок та строк заявлення кредиторами своїх вимог містяться і в п.7 ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV. Однак, на переконання позивача, всупереч наведеним нормам у Рішенні Ради відповідач обмежився лише встановленням строку заявлення кредиторами своїх вимог до Комунального підприємства, водночас порядок заявлення кредиторами таких вимог не зазначив, що фактично унеможливлює його виконання.

Таким чином, позивач стверджує, що Рішення Ради не відповідає наведеним положенням законодавства, що відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" є підставою для визнання його незаконним в судовому порядку.

Крім того, позивач посилається на прийняття оскаржуваного Рішення Ради (питання № 10 порядку денного) відповідачем не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, оскільки ним грубо порушено процедуру його прийняття, зокрема:

- порушено процедуру голосування по питанню №10 порядку денного та фіксації їх результатів: при підрахунку голосів системою враховано голоси 33 депутатів, хоча на початку пленарного засідання оголошено про присутність лише 32 депутатів, а при тестовому голосуванні їх кількість вже склала 36 депутатів, що вказує на порушення п.31.1 ст.31 Регламенту Ради, зокрема, реєстрацію 4 депутатів після початку засідання та внесення відповідних змін в Систему, тобто несанкціоноване втручання в її роботу;

- відповідно до п.41.1 ст.41 Регламенту рішення Ради з будь-якого питання після його обговорення приймається на її пленарному засіданні в такій послідовності: 1)проект рішення ставиться на голосування за основу; 2) після цього ставляться на голосування в порядку надходження всі зміни та доповнення, що надійшли під час обговорення проекту рішення; 3) проект рішення ставиться на голосування в цілому як рішення з урахуванням змін та доповнень, підтриманих більшістю депутатів від загального складу Ради. Згідно з п.41.2 ст.41 Регламенту головуючому заборонено ставити рішення на голосування в цілому без його попереднього голосування за основу за відсутності мовчазної згоди Рівнеради. Голосування за основу і в цілому можливе виключно у випадку, коли на заклик головуючого: "Чи можливо цей проект рішення поставити на голосування за основу і в цілому?" не надійшло жодного заперечення депутатів. Всупереч наведеним вимогам, питання 10 порядку денного головуючим на голосування за основу не ставилося, заклик щодо можливості голосування проекту рішення № 7780 за основу і в цілому не оголошувався, натомість голосування проведено в цілому, тобто у не передбачений Регламентом спосіб;

- Пунктами 41.3 та 41.4 ст.41 Регламенту передбачено, що у разі, якщо Рада прийняла рішення за основу, головуючий пропонує розглянути пропозиції та доповнення до тексту проекту рішення. Можливе прийняття рішення Ради спочатку по пунктах, розділах, а потім - у цілому. Усі пропозиції, поправки та доповнення ставляться на голосування окремо. Позивачем 15.06.2020 відповідачу подано зауваження до проекту рішення, а 12.08.2020 заяву про зняття з розгляду питання № 10 порядку денного для додаткового вивчення, однак, на противагу вищенаведеним пунктам ст.41 Регламенту цю пропозицію на голосування не поставлено;

- як визначено п.41.9.10 ст.41 Регламенту у разі порушення процедури голосування або виникнення перешкод під час його проведення негайно проводиться переголосування без обговорення. В разі наявності заперечень щодо такого повторного голосування це питання вирішується за процедурним рішенням Рівнеради. Оскільки за фактичної наявності порушення процедури голосування, відповідач мав згідно з наведеними вимогами п.41.9.10 ст.41 Регламенту негайно провести переголосування без обговорення, однак, цього не вчинив, що вказує на те, що Рішення Ради № 7780 узагалі не приймалося у законний, тобто шляхом переголосування без обговорення, спосіб.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що прийняття рішення № 7780 проведено відповідачем із грубим порушенням закріпленої Регламентом процедури. Незважаючи на наведені порушення Регламенту Рішення Ради оприлюднене 21.08.2020 на офіційному сайті відповідача.

Приймаючи оскаржуване Рішення, на переконання Комунального підприємства, Радою порушено цивільні права та інтереси позивача, оскільки воно передбачає ліквідацію Комунального підприємства, наслідком якої є припинення здійснення позивачем будь-якої діяльності, звільнення працівників та інші негативні наслідки процедури припинення.

Позивач посилаючись на вимоги частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, з наведених вище підстав вважає, що Рішення Ради, як акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, який суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси позивача, підлягає визнанню незаконним і скасуванню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.12.2020 по справі №918/860/20 у задоволенні позову Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради до Рівненської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням ст. ст. 104, 110, ЦК України, ст. ст. 140, 143 Конституції України, ст. 16, 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», суд вказав, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень Ради та є розпорядчим документом щодо власності територіальної громади, який передбачає індивідуалізовані приписи щодо ліквідації конкретної юридичної особи, є необхідним для вчинення реєстраційних дій з ліквідації юридичної особи й після реалізації вичерпує свою дію.

Крім того, з посиланням на ст.59 ГК України, ст.ст.105, 110 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ст.ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» , статут комунального підприємства, суд вказав, що ні Статут, ні норма цивільного кодексу (п.1 ч.1 ст.110 ЦК України,) на яку посилається позивач не містить конкретних та виключних випадків у яких власник може прийняти рішення про ліквідацію підприємства, а також не містить вимоги про необхідність вмотивованості такого рішення власника та зазначення у ньому конкретних підстав.

Також, суд з посиланням на ст.ст. 4, 21 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про місцеві вибори", пункту 42.2, ст. ст. 26, 26.1, 26.2 Регламенту Рівненської міської ради зазначає, що Регламент Ради не є актом цивільного законодавства в розумінні вказаної статті; судом не встановлено невідповідності оскаржуваного рішення актам цивільного законодавства, Конституції чи Законам України; процедурних порушень про які зазначає позивач, та які б могли вплинути на результат прийнятого Власником рішення про ліквідацію Комунального підприємства судом не встановлено.

Разом з тим, суд вказав, що інших порушень вказаних позивачем судом, також, не встановлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Скаржник вказує на порушення Рівненською міською радою при прийнятті рішення п.1 ч.1 ст. 110 ЦК України; ч. 3 ст. 105 ЦК України, ст. 19 Конституції України та ч. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування».

На переконання скаржника судом першої інстанції до спірних правовідносин не застосовано норми матеріального права, передбачені ч.1 ст.10 та ч.15 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які підлягали застосуванню, неправильно застосовано ч.10 ст.59 цього ж Закону, а також ч.1 ст.21, ч.3 ст.105 та п.1 ч.1 ст.110 ЦК України, ст.59 ГК України, п.7 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» і ст.19 Конституції України, та не надано оцінку частині аргументів Підприємства, відтак воно в цілому не відповідає визначеним ст.236 ГПК України вимогам законності та обґрунтованості судового рішення, а тому не може залишатися чинним та підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради наводить свої обґрунтування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Просить залишити апеляційну скаргу КП «Інтелектуальні транспортні системи - Рівне» Рівненської міської ради без задоволення, а судове рішення від 17.12.2020 без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надійшло, що відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та надали пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просять скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з підстав викладених у відзиві та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить залишити апеляційну скаргу КП "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради без задоволення, а судове рішення від 17.12.2020 - без змін.

Представник третьої особи заперечила проти доводів викладених в апеляційній скарзі та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить залишити рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2020 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Рівненської міської ради від 13.08.2020 № 7780 "Про припинення Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради шляхом ліквідації" (а.с. 14) вирішено:

1. Припинити Комунальне підприємство "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради (, місцезнаходження: 33018, місто Рівне, вул. Відінська, 39) шляхом ліквідації.

2. Утворити ліквідаційну комісію Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради та затвердити її склад згідно з додатком до цього рішення.

3. Визначити таке місцезнаходження ліквідаційної комісії: 33018, місто Рівне, вул. Відінська, буд. 39.

4. Ліквідаційній комісії провести всі необхідні заходи з припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради, в тому числі протягом трьох робочих днів із дати прийняття цього рішення подати його державному реєстратору для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру.

5. Установити строк заявлення вимог можливими кредиторами - два місяці з дня оприлюднення в установленому законом порядку на сайті Міністерства юстиції України повідомлення про припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради.

6. Ліквідаційній комісії завершити процедуру з припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради та подати документи державному реєстратору для державної реєстрації припинення до 01.12.2020, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами.

7. Контроль за виконанням цього рішення доручити постійній комісії з питань міського господарства, постійній комісії з питань бюджету, фінансів та управління комунальною власністю, секретарю міської ради С.Паладійчуку та заступнику міського голови В.Герману, а організацію його виконання - начальнику Управління житлово-комунального господарства Я.Сахнюку та директору Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради А.Кулєші.

Додатком до рішення затверджено склад ліквідаційної комісії з припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради (а.с. 15), зокрема, визначено її голову та членів.

Позивач не погодившись із таким рішенням Рівненської міської ради звернувся із позовом до суду першої інстанції про визнання його незаконним та скасування.

Зазначає, що рішення № 7780 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 59 ГК України, ч.3 ст.105 та п.1 ч.1 ст.110 ЦК України, п.7 ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV, що відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" є підставою для визнання його незаконним в судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 3 статті 24 вказаного Закону визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, засновником Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради є Рівненська міська рада.

Отже, Рівненська міська рада є особою, уповноваженою приймати рішення щодо припинення Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради.

При цьому, приймати рішення щодо такого припинення та проводити подальшу процедуру припинення вказаної юридичної особи Рівненська міська рада має здійснювати у порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Нормами статей 104-105 Цивільного кодексу України передбачений загальний порядок припинення юридичної особи.

Так відповідно до ч.1 ст. 104 вказаного кодексу, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Статею 105 Цивільного кодексу України унормовано порядок виконання рішення про припинення юридичної особи, відповідно до частини 3 якої учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.110 ЦК України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статутом комунального підприємства визначений порядок ліквідації та реорганізації підприємства.

Відповідно до п.1.1 Статуту Комунального підприємства (а.с. 16-24), затвердженого рішенням відповідача від 25.04.2019 № 5896 (далі Статут) підприємство за своєю організаційно-правовою формою є комунальним комерційним унітарним підприємством, яке засноване на комунальній власності територіальної громади міста Рівного і здійснює діяльність на принципах повного господарського розрахунку, самофінансування, власного комерційного ризику та вільного найму працівників, спрямовану на одержання прибутку.

Як визначено п.1.3 Статуту засновником і власником підприємства є територіальна громада міста Рівного в особі Рівненської міської ради (Власник). Підприємство здійснює господарську комерційну діяльність, є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним власнику.

Згідно з пунктом 1.4 Статуту органом управління (Уповноважений орган) є Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, яке здійснює функції управління відповідно до цього статуту та рішень Власника.

У відповідності до п. 7.1 Статуту управління підприємством здійснюється відповідно до статуту на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і принципів самоврядування трудового колективу. З питань своєї діяльності Підприємство підпорядковане, підзвітне та підконтрольне Власнику, виконавчому комітету Рівненської міської ради, Рівненському міському голові та Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ради. Власник здійснює свої повноваження щодо підприємства безпосередньо через уповноважений орган.

Відповідно до п. 7.6 Статуту до Виключної компетенції Власника (Ради) відноситься, зокрема, прийняття рішень про ліквідацію Підприємства.

Згідно із п. 12.1 Статуту визначено, що припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням власника, а у випадках, передбачених законом України - за рішенням суду.

Отже, як убачається із статуту наявного в матеріалах справи, в ньому не зазначено конкретних та виключних випадків у яких власник може прийняти рішення про ліквідацію підприємства. Разом з тим, відповідно до матеріалів справи та пояснень представників відповідача та третьої особи у судовому засіданні, таке рішення Рівненською міською радою було прийняте через збитковий фінансовий стан підприємства, що зокрема, відображено, у пояснювальній записці до проєкту рішення Рівненської міської ради «Про припинення Комунального підприємства «Інтелектуальні транспортні системи - Рівне» Рівненської міської ради, шляхом ліквідації» заступника начальника управління В. Лапюк, яка складена на підставі висновків наведених у Аналізі фінансового стану позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що із аналізу фінансового стану підприємства КМП «Автокомфорт» випливає, що активи підприємства ліквідні. Зазначено, що станом на кінець звітного року, показники поточної, критичної та абсолютної ліквідності, знаходяться в нижній межі нормативного значення. Проте, протягом 2018 року відбулося зменшення валюти балансу підприємства. Станом на 01.01.2019 валюта балансу становила лише 18,0 тис. грн (зменшилась у порівнянні з початком звітного періоду на 4,6 тис. грн)! Валюта балансу відображає орієнтовну суму коштів, яка є в розпорядженні підприємства. З такими коштами (18,0 тис. грн) складно вести господарську діяльність підприємства!

За результатами аналізу складу, структури та динаміки дебіторської і кредиторської заборгованості підприємства можна зробити висновок, що ситуація у сфері здійснення платіжно-розрахункових відносин підприємства з його дебіторами і кредиторами покращилась. На кінець звітного періоду дебіторська заборгованість 4,2 тис. грн, кредиторська - 5,1 тис. грн поточна. Як позитивний фактор варто відмітити зменшення терміну погашення кредиторської заборгованості в динаміці. Це вказує на зменшення проміжку часу, протягом якого відбуваються розрахунки за зобов`язаннями підприємства.

Проте, в звітному періоді в порівнянні з 2017 роком погіршилась структура витрат. Продовжує збільшуватись питома вага витрат на оплату праці та відрахувань на соціальні заходи (з 84,4 % у 2017 році до 85.3% у 2018 році),), а питома вага матеріальних затрат зменшується (з 14.3% у 2017 році до 13,6 % у 2018 році). Це свідчить про те, що підприємство продовжує працювати на задоволення власних потреб.

Для забезпечення подальшої роботи підприємства «Автокомфорт» керівництву було запропоновано: з метою збільшення доходів підприємства вчасно переглядати кількість та якість надаваних послуг, розцінки на ці послуги. Паралельно із збільшенням цін на енергоносії, пальне, ростом мінімальної заробітної плати своєчасно вносити корективи в розцінки послуг; для сталої роботи підприємства, керівництву пропонуємо шляхом рекламних оголошень доводити до відома населення про послуги, що надає підприємство, збільшувати кількість клієнтів; спрямувати кошти на оновлення та модернізацію основних засобів; оптимізувати витрати підприємства за рахунок зменшення витрат на оплату праці та відрахувань на соціальні заходи.

Таким чином, на переконання колегії суддів у вказаному аналізі відсутні будь-які посилання на збитковість підприємства, а вказано, що показники поточної, критичної та абсолютної ліквідності, знаходяться в нижній межі нормативного значення та підприємство продовжує працювати на задоволення власних потреб.

Крім того, як відображено у довідці №09 від 15.06.2020 про фінансові показники за березень-травень 2020 року, прибуток підприємства становить: за березень 24 719,62 грн, за квітень 23 345,94 грн, за травень 21715,70 грн.

За наведеного, судова колегія зауважує, що на момент винесення оскарженого рішення Рівненською міською радою підприємство не було збитковим, підприємство сплачує необхідні податки та збори, відтак посилання відповідача на вказану обставину є безпідставним.

Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що на підприємстві працюють 13 працівників, з особливими потребами, для яких робота на підприємстві є єдиним джерелом прибутку, однак при прийнятті рішення міською радою не вирішувалося питання щодо переведення працівників на інше підприємство, тощо.

Разом з тим, як зазначалося вище, статею 105 Цивільного кодексу України унормовано порядок виконання рішення про припинення юридичної особи, відповідно до частини 3 якої учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Аналогічні вимоги щодо необхідності зазначення у рішенні про припинення юридичної особи відомостей про порядок та строк заявлення кредиторами своїх вимог містяться і в п.7 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» .

При цьому, як убачається із оскарженого рішення 41 сесії 7 скликання Рівненської міської ради від 13.08.2020 №7780, всупереч наведеним нормам у своєму рішенні відповідач обмежився лише встановленням строку заявлення кредиторами своїх вимог до підприємства, водночас порядок заявлення кредиторами таких вимог не відобразив, що свідчить про порушення норм законодавства, а саме ч.3 ст.105 ЦК України.

Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів даних щодо пункту рішення ради, в якому викладено порядок заявлення кредиторами своїх вимог до позивача, а також редакцію такого порядку, отже, належним чином не дослідив вказану обставину та, як наслідок, дійшов помилкового висновку щодо відсутності порушень вищевказаних норм при його прийнятті.

За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, апелянт вказує на порушення відповідачем під час прийняття оскарженого рішення регламенту ради, та посилається на ст. 19 Конституції України та ч. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Згідно із ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Також, ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Дослідивши положення регламенту Рівненської міської ради та проглянувши відеозапис пленарного засідання Рівненської міської ради, проведеного 13.08.2020, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, регламент Рівненської міської ради сьомого скликання (а.с.27-33) затверджено рішенням Рівненської міської ради від 23.05.2016 № 786 «Про затвердження Регламенту Рівненської міської ради сьомого скликання».

Згідно із п.1.5 ст.1 Регламенту він є обов`язковим до виконання депутатами, міським головою, всіма посадовими особами місцевого самоврядування, всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також фізичними особами на території міста Рівного.

Як зазначалося вище, проглянувши відеозапис пленарного засідання Рівненської міської ради, проведеного 13.08.2020, та розміщеного у відкритому доступі в мережі Інтернет за адресою: https:www.youtube.com/watch?v=i1n7zAFMEGU&feature=emb_err_woyt колегія суддів зауважує, що голосування з питання № 10 порядку денного відбулося з істотними порушеннями Регламенту.

Так, на пленарних засіданнях відповідача голосування відбувається із застосуванням комплексної бездротової електронної системи голосування НСS-4391N (надалі - Система) (п.41.9 ст.41 Регламенту).

Частиною 5 п.41.9.6 ст.41 Регламенту визначено, що по закінченні підрахунку голосів Система автоматично визначає:

1) число депутатів, що брали участь у голосуванні (згідно із зареєстрованими в базі даних депутатів);

2) кількість голосів та список депутатів, що голосували "за", "проти", "утримався", а також тих, що не голосували;

3) прийняття чи неприйняття рішення за результатами голосування.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Регламенту пленарне засідання є правомочним за умови участі в ньому більше половини від загального складу Рівнеради. Участь депутатів у пленарному засіданні визначається за їхніми підписами при реєстрації, яка проводиться перед початком засідання, а також системою електронного голосування. Дані щодо присутності оголошує секретар міської ради на початку засідання.

На початку пленарного засідання ради 13.08.2020 головуючий оголосив про присутність 32 депутатів (0:32:28 відеозапису).

У подальшому, під час тестового голосування зареєстровано голоси 36 депутатів (2:30:18 відеозапису).

Щодо питання № 10 порядку денного проголосувало 33 депутата (3:17:00 відеозапису), голоси яких розподілилися так:

23 - «за»;

1 - «проти»;

3 - «утримався»;

6 - «не голосували».

Отже, при підрахунку голосів Системою враховано голоси 33 депутатів, хоч на початку пленарного засідання оголошено про присутність лише 32 депутатів, а при тестовому голосуванні їх кількість вже склала 36 депутатів, що вказує на порушення п.31.1 ст.31 Регламенту ради, зокрема, реєстрацію 4 депутатів після початку засідання та внесення відповідних змін в Систему.

Крім наведених порушень у процедурі голосувань по питанню № 10 порядку денного та фіксації їх результатів, відповідач припустився і порушень процедури прийняття рішення ради.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Регламенту рішення Рівнеради з будь-якого питання після його обговорення приймається на її пленарному засіданні в такій послідовності:

1) проект рішення ставиться на голосування за основу;

2) після цього ставляться на голосування в порядку надходження всі зміни та доповнення, що надійшли під час обговорення проекту рішення;

3) проект рішення ставиться на голосування в цілому як рішення з урахуванням змін та доповнень, підтриманих більшістю депутатів від загального складу Рівнеради.

Згідно з п.41.2 ст.41 Регламенту головуючому заборонено ставити рішення на голосування в цілому без його попереднього голосування за основу за відсутності мовчазної згоди Рівнеради. Голосування за основу і в цілому можливе виключно у випадку, коли на заклик головуючого "Чи можливо цей проект рішення поставити на голосування за основу і в цілому?" не надійшло жодного заперечення депутатів.

Всупереч наведеним вимогам, питання 10 порядку денного головуючим на голосування за основу не ставилося, заклик щодо можливості голосування проекту рішення ради за основу і в цілому не оголошувався, натомість голосування проведено в цілому, тобто у не передбачений Регламентом спосіб.

Пунктами 41.3 та 41.4 ст.41 Регламенту передбачено, що у разі, якщо Рівнерада прийняла рішення за основу, головуючий пропонує розглянути пропозиції та доповнення до тексту проекту рішення. Можливе прийняття рішення Рівнеради спочатку по пунктах, розділах, а потім - у цілому. Усі пропозиції, поправки та доповнення ставляться на голосування окремо.

Як визначено п.41.9.10 ст.41 Регламенту у разі порушення процедури голосування або виникнення перешкод під час його проведення негайно проводиться переголосування без обговорення. В разі наявності заперечень щодо такого повторного голосування це питання вирішується за процедурним рішенням Рівнеради.

За наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржене рішення Рівненською міською радою було прийнято, із порушенням закріпленої Регламентом процедури.

Таким чином, за фактичної наявності порушення процедури голосування, відповідач мав згідно із наведеними вимогами п.41.9.10 ст.41 Регламенту негайно провести переголосування без обговорення, що ним зроблено не було.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність порушень регламенту під час прийняття відповідачем оскарженого рішення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність Рішення Ради від 13.08.2020 №7780 вимогам чинного законодавства, його невмотивованість та порушення таким рішенням інтересів позивача, а тому наявні підстави для визнання його незаконним та скасування.

Отже, на переконання колегії суддів усі вказані обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції, у зв`язку із чим прийнято помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Рівненської області від 17.12.2020 у справі №918/860/20 - скасуванню.

Крім того, в силу вимог ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову судовий збір у розмірі 2102 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судовий збір в сумі 3153 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подачу апеляційної скарги.

Разом з тим, у суді першої інстанції було заявлено клопотання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак до судових витрат.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

На підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат позивачем на професійну правову допомогу адвоката Губара В.Є. в сумі 5000,00 грн до матеріалів справи було додано копії: договору про надання правничої допомоги від 21.08.2020, акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 22.12.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правничої допомоги від 21.08.2020 клієнт в порядку та на умовах, визначених даним договором, доручає, а бюро приймає на себе зобовязання з ведення справи про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 13.08.2020 №7780.

У п. 1.4 визначено що входить до правничої допомоги, яка надається клієнту.

Згідно із п. 2.1. договору визначено, що попередня вартість професійної правничої допомоги за цим договором складає 5 000,00 грн, яку сторони вправі змінити в залежності від її обсягу шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.

Згідно з актом виконаних робіт сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги в господарському суді Рівненської області становить 5 000 грн.

Крім того, вказано, що адвокатом надано наступну професійну правничу допомогу складання позовної заяви, формування доказової бази, групування доказів, додатку до позовної заяви, їх роздруківка;

- представництво в господарському суді Рівненської області, на стадії розгляду справи по суті - 3000,00грн, виходячи із вартості 1000,00грн, за участь у судовому засіданні (17.09.2020, 10.12.2020, 17.12.2020).

Отже, суд апеляційної інстанції зауважує, що вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно із ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката та розмір витрат понесених на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами та норми ст.ст.126, 129 ГПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати позивача на правову допомогу в сумі 5000 грн є обґрунтованими та покладаються на Рівненську міську раду.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області від 17.12.20 у справі № 918/860/20 задоволити.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 17.12.20 у справі № 918/860/20 скасувати. Прийняти нове рішення:

«Позов задоволити. Визнати незаконним та скасувати рішення Рівненської міської ради від 13.08.2020 №7780 «Про припинення Комунального підприємства «Інтелектуальні транспортні системи - Рівне» Рівненської міської ради шляхом ліквідації.

Стягнути із Рівненської міської ради (33000, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ) на користь Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради (33018, м. Рівне, вул. Відінська, 39, оф.305, ) 2102 грн витрат зі сплати судового збору за подачу позову та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу».

3. Стягнути із Рівненської міської ради (33000, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ) на користь Комунального підприємства "Інтелектуальні транспортні системи - Рівне" Рівненської міської ради (33018, м. Рівне, вул. Відінська, 39, оф.305, ) 3153 грн витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Доручити господарському суду Рівненської області видати відповідні накази на виконання цієї постанови.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу №918/860/20 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "15" березня 2021 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.