ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2295/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників учасників процесу:

Від АТ«Українська залізниця» - адвокат Гамарц О.С., ордер ВН № 1019911, дата видачі: 10.12.20; посвідчення №1952 від 30.11.10;

Від АТ«Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - адвокат Іноземцев Є.С., довіреність № 007Др-105-1220, дата видачі: 16.12.20; посвідчення № 001272 від 03.11.2017;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 (суддя суду першої інстанції Д`яченко Т.Г., дата і місце постановлення рішення: 15.12.2020 (повний текст складено 17.12.2020), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/2295/20

за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 2 028 924,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 2028924,09 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159; код 05410263) вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 1704434,50 грн., 3% річних у розмірі 116333,68 грн., інфляційних втрат у розмірі 198541,96грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 30289,65 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції визнав правомірними вимоги позивача щодо стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 1704434,50 грн., керуючись наявними у матеріалах справи Актом про порушення №00026816 та коригуючим Актом-розрахунком 07-08 необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 20 серпня 2018 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем була прострочена сплата вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, тому вимоги про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними. Однак, позивачем було допущено помилку при розрахунку суми відсотків річних та інфляційних втрат, яка судом була виправлена.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20.

Апелянт вказав, що вартість необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу розраховується з урахуванням: номінальної потужності газоспоживаючого обладнання, фактичного часу тривалості аварійної/позаштатної ситуації та ціни закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого використання природного газу. Однак, на думку апелянта Позивачем не доведена вартість необлікованого (донарахованого) споживання природного газу, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Апелянт також вказав, що використані Позивачем в позовній заяві дані про потужність спірних парових котлів Відповідача не відповідають ані технічній документації, ані режимним картам зазначених котлів.

Окрім того, апелянт зазначив, що надані позивачем 06.11.2020 Позивачем до суду першої інстанції копії Договору транспортування природного газу від 17.12.2015 та робочого проекту реконструкції комерційного вузлу обліку природного газу було подано з пропуском строку та не повинні були прийматися судом першої інстанції.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20 і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2295/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/2295/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/2295/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

25.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2295/20.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 27.02.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу № 916/2295/20 до розгляду на 16 березня 2021 року о 15:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20.

02.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20.

Позивач спростовує доводи апелянта та просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 у справі № 916/2295/20 без змін.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 67 від 16.03.2021, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бєляновського В.В. з 23.02.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2295/20.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 справу № 916/2295/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

16.03.2021 у судовому засіданні прийняли участь представник АТ«Українська залізниця» - адвокат Гамарц О.С. та представник АТ«Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - адвокат Іноземцев Є.С.

Оскільки представники обох сторін з`явилися у судове засідання, то на думку колегії суддів в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20 по суті, адже у даному випадку ніщо не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

30.09.2015 Постановою Національної комісії №2494, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було затверджено Кодекс газорозподільних систем, який набрав чинності 27.11.2015.

Пунктом 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії від 30.09.2015 №2498, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було затверджено Типовий договір розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідачем, як споживачем природного газу до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», як оператора ГРМ, було подано заяву-приєднання № 09421423MNSP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), та 11.12.2017 відповідно до акту було прийнято в експлуатацію та опломбовано комерційний вузол обліку газу (ВОГ) - Комплекс вимірювальний на базі обчислювача ОЕ-22ДМіz №0569 у складі перетворювача вимірювального 3095 FВ зав. № 0081427 та перетворювача температури ТСП-1187 100П зав. № 690 виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» м. Київ (Свідоцтво про повірку №1279 від 18.10.2016).

Відповідно до п. 6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.

Позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає: витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо; відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу; наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ; індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення; забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів; інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

Якщо внаслідок позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових буде підтверджено факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу, розрахунок необлікованих (облікованих частково) об`ємів природного газу за період несправності комерційного ВОГ чи його складових здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

29.12.2017 за адресою підрозділу споживача ВП «Локомотивне депо Миколаїв» у м.Миколаєві, вул. Привокзальна площа, 1, позивачем було проведено перевірку вузла обліку у присутності представника відповідача Губенко Є.В.

За результатами вищевказаної перевірки було складено Акт про порушення №00026816, у зв`язку із роботою ВОГ в позаштатному режимі, а саме відсутності зв`язку із перетворювачем тиску, внаслідок чого витрата природного газу комерційним ВОГ не обліковується. Вказаний акт було підписано представником відповідача із повідомленням про те, що споживач в роботу ЗВТ не втручався. (а.с. 16).

До акту про порушення додано акт перевірки стану обліку природного газу звужуючим пристроєм від 29.12.2017, в якому також зафіксовано наявність аварійних ситуацій та додані роздруківки з обчислювача ОЕ-2222ДМіz №0569 згідно яких, починаючи з 10:35 21.12.2017 облік природного газу обчислювачем не здійснювався. (а.с. 17).

09.01.2018 на підставі листа запрошення від 05.01.2018 № 9 за адресою підрозділу споживача ВП «Локомотивне депо Миколаїв» було здійснено зняття пломб, встановлених на ВОГ, для проведення ремонтних робіт сторонньою організацією.

Окрім того, 09.01.20218 у присутності представника відповідача було складено акт про порушення №1345 у зв`язку із роботою ВОГ в позаштатному режимі, а саме відсутності зміни показань обчислювача. Вказаний акт було підписано представником Відповідача без зауважень. Також актом було зафіксовано час відновлення роботи ВОГ після проведеного сторонньою організацією його ремонту, а саме 09.01.2018 о 12:35.(а.с. 23).

Відповідно Рішення від 29.03.2019 засідання постійно діючої робочої групи комісії по розгляду Актів про порушення, що оформлено витягом з протоколу №12 віл 29 березня 2018 року, вирішено Акт про порушення №00026816 від 29.12.2017 задовольнити, нарахування провести згідно Кодексу за період виходу з ладу ЗВТ та до моменту усунення порушення за номінальної потужністю всіх неопломбованих газових приладів, та Акт про порушення № 1345 від 09.01.2018 скасувати.

Пунктом 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем визначено, зокрема, що у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: у разі якщо при вимірюванні лічильником газу або звужуючим пристроєм та/або датчиком різниці тиску перевищується діапазон вимірювання або вони працюють в позаштатному режимі, про що є зареєстровані та зафіксовані у звітах обчислювача чи коректора об`єму газу повідомлення про наявні аварійні/діагностичні ситуації (несправність), об`єм розподіленого (спожитого) природного газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання, перерахунки проводяться за фактичний час тривалості аварійної/позаштатної ситуації.

30.03.2018 позивачем було складено Акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу на суму 2059826,67 грн. та надано відповідачу. Як вбачається з даного акту, позивачем було розраховано період не облікованого (донарахованого) споживання - з 21.12.2017 з 10:35 по 09.01.2018 по 12:35 год.

Вихідна інформація (номінальна потужність газоспоживаючого обладнання) для здійснення перерахунку обсягів спожитого відповідачем природного газу наведена в додатку № 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання. Так, в Додатку № 4 Відповідачем зазначено, що на об`єкті встановлено наступне газоспоживаюче обладнання: Паровий котел Е 2,5-09-ГМ пальник РГМГ-2М з номінальною витратою природного газу 256,9 м3/годину; Паровий котел Е 2,5-09-ГМ пальник ГГ2 з номінальною витратою природного газу 218,6 м3/годину. Також зазначено режим роботи обладнання - 24 години/добу.

19.07.2018 комісією було переглянуто попереднє рішення та зменшено вартість не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу на суму 355392,37 грн., таке зменшення відбулось у зв`язку зі зменшенням номінальних витрат природного газу до запроектованих 221 та 222,6 м.куб./годину та відключенням з 05.01.2018р. 09:00 годин одного з парових котлів.

Дане зменшення номінальних витрат природного газу обґрунтовано робочим проектом реконструкції комерційного вузла обліку природного газу у Локомитовному депо Миколаїв, м. Миколаїв, пл. Привокзальна, 1 від 07.12.2012.

Відповідно до даного робочого проекту максимальна споживна спроможність Парового котла Е 2,5-09-ГМ №4456 становить 221,0 м.куб/год., максимальна споживна спроможність Парового котла Е 2,5-09-ГМ №4457 становить 222,6 м.куб/год.

Посилання апелянта на те, що у грудні 2017 року, відповідно до Розділу 10.2 Державних будівельних норм України (ДБН Д.-6-7-2000), на котельній Миколаїв-Вантажний проводилися режимно-налагоджувальні випробування котелень з подальшою розробкою режимних карт, згідно яких встановлено, що номінальна потужність парового котла №Е-2,5-0,9 ГМ (пальник РГМГ-2М) становить 192,2 м. куб./год. при максимальному навантаженні котла; номінальна потужність парового котла №Е-2,5-0,9 ГМ (пальник ГГ-2) становить 191,5 м. куб./год. при максимальному навантаженні котла, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Перш за все, п. 10.2 ДБН Д.2.6-7-2000 містить норми втрат праці пусконалагоджувального персоналу на виконання випробувань і жодним чином не містить обов`язку використання отриманих внаслідок проведених випробувань результатів.

Окрім того, відповідно до наданих Відповідачем режимних карт роботи парових котлів, то можливо з`ясувати факт проведення їх випробування при навантаженні у 87 відсотків від максимального, а тому отримані внаслідок випробувань результати не відповідають реальним розмірам номінальної потужності цих парових котлів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем було правильно обраховано об`єм спожитого природного газу з урахуванням номінальних витрат природного газу у розмірі 221 та 222,6 м.куб./годину.

На виконання вимог п. 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, позивачем було виставлено коригуючий Акт-розрахунок 07-08 необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 20 серпня 2018 року.

Приймаючи до уваги наведене, позивачем за період з 21.12.2017 10:35 годин по 09.01.2018 12:35 відповідачу було донараховано 181025,83 куб.м. природного газу на суму 1704434,50грн.

Щодо ціни закупівлі природного газу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наказу ПАТ «Миколаївгаз» від 15.01.2018 року № 05.2НО-7-0118, при визначенні вартості послуг балансування за газовий місяць, у разі не врегулювання негативного місячного небалансу в частині природного газу, шо використовується на ВТВ, застосовувати базову ціну газу, яка формується Оператором ГТС у січні місяці 2018 року за грудень місяць 2017 року у розмірі 9 197,48 грн. за 1000 куб.м. з ПДВ. Для визначення компенсації, у випадках не підтвердження фактичного обсягу (об`єму) спожитого природного газу (номунації) за грудень 2017 року, застосовувати ціну природного газу, зазначену у п. 1 цього наказу, тобто 9 197,48 грн. за 1000 куб.м. з ПДВ.

Відповідно до наказу ПАТ «Миколаївгаз» від 15.02.2018 року № 05.2НО-41-0218, при визначенні вартості послуг балансування за газовий місяць, у разі не врегулювання негативного місячного небалансу в частині природного газу, шо використовується на ВТВ у січні 2018 року, застосовувати сформовану Оператором ГТС базову ціну газу, у розмірі 9 772,524 грн. за 1000 куб.м. з ПДВ. Для визначення компенсації, у випадках не підтвердження фактичного обсягу (об`єму) спожитого природного газу (номунації) за січень 2018 року, застосовувати ціну природного газу зазначену у п. 1 цього наказу, тобто 9 772,524 грн. за 1000 куб.м. з ПДВ.

Окрім того, у матеріалах справи міститься копія договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Укртрансгаз», пунктом 9.3 якого передбачено, що базова ціна газу визначається Оператором ГТС (ПАТ «Укртрансгаз») відповідно до Кодексу ГТС. Оператор визначає базову ціну щомісячно та розміщує її на своєму веб-сайті.

Тобто інформація про базову ціну природного газу є публічною та знаходиться у вільному доступі на веб-сайті оператора ГТС.

Тому посилання апелянта на те, що Позивачем не доведена вартість необлікованого (донарахованого) споживання природного газу не підтверджується матеріалами справи та не приймаються колегією суддів до уваги.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 1704434,50 грн. основного боргу, як вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу є обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було здійснено нарахування 3% річних за період з 23.04.2018 тривалістю 151 день на суму боргу 2059826,87 грн., за період з 21.09.2018 тривалістю 679 днів на суму боргу 1704434,50 грн. Загальний період прострочення, за розрахунком позивача становить з 23.04.2018 по 31.07.2020 та сума боргу зі сплати 3% річних 120685,88грн.

Також позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат за період з 06.2018 по 09.2018 на суму боргу 2059826,87 грн. та за період з 10.2018 по 06.2020 на суму боргу 1728946,44 грн. Загальний період прострочення за розрахунком позивача становить з червня 2018 року по червень 2020 року та сума боргу зі сплати інфляційних втрат 203803,69грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 1704434,50 грн. основного боргу, як вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Такий розрахунок вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу було зроблено у відповідності до актів позивача та така сума є визначеною у відповідності до здійснених позивачем коригувань, які було проведено ним самим відповідно до п. 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, та наразі дана сума становить 1704434,52 грн., отже, правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат саме на таку суму, правомірність стягнення якої є предметом розгляду даної справи, та яка є визначеною сумою не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу у відповідності до документів та доказів, що були надані Позивачем, та становить суму невиконаного простроченого зобов`язання Відповідача.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок 3 відсотків річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції розрахунок було здійснено вірно з дотриманням всіх вимог законодавства.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3 відсотків річних у розмірі 116333,68 грн. та інфляційних втрат у розмірі 198541,96 грн. підлягають задоволенню.

Посилання апелянта щодо порушень судом першої інстанції вимог процесуальних норм в частині залучення додаткових доказів, не приймається до уваги колегією суддів з огляду на наступне.

09.11.2020 до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, а саме копію договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 та копії титульної та 4 сторінки робочого проекту реконструкції комерційного вузла обліку природного газу.

Дане клопотання було подано в межах підготовчого провадження до закінчення судом першої інстанції підготовчого засідання у даній справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України, одним із завдань підготовчого засідання є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Саме на виконання вимог вказаної норми, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право: 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2, 10 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

З огляду на вищевказану норму, позивач має право подавати докази не тільки разом з позовною заявою, а і з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи, в тому числі під час проведення підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що з метою повного та всебічного розгляду спору, судом першої інстанції було правомірно долучено надані позивачем додаткові докази, адже вони підтверджують обставини, викладені у позовній заяві, а ч. 10 ст. 80 ГПК України не обмежує можливість подання доказів позивачем лише разом з позовною заявою.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність ухвали, прийнятої судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржене рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 по справі №916/2295/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

І.Г. Філінюк