Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/41/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Нетішинської міської ради Хмельницької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ"

про стягнення 18 061,97 грн. безпідставно збережених коштів

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

представники сторін:

від позивача Брянчик Н.О.

від відповідача не з`явився

Суть спору:

Нетішинська міська рада Хмельницької області звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ" про стягнення 18 061,97 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 0,0905 га без правовстановлюючих документів, у вигляді орендної плати за землю.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

В обгрунтування позовних вимог Нетішинська міська рада Хмельницької області вказує про безпідставне зберігання відповідачем коштів у сумі 18 061,97 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 08.09.2018 р. по 31.12.2020 р. Так, після набуття права власності на нежитлову будівлю складу МАФ, відповідач звернувся з листом до Нетішинської міської ради відповідно до якого просив передати у власність ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" шляхом продажу земельну ділянку площею 0,0905 га, на якій розміщена належна йому нежитлова будівля та надав згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Проте, договір про оплату авансового внеску відповідачем підписано не було. Нетішинська міська рада вважає, що зволікання в укладенні цього договору свідчить про ухилення відповідача від плати за користування земельною ділянкою комунальної власності, внаслідок чого місцевий бюджет зазнає фінансових втрат.

Нетішинською міською радою відповідно до статті 189 Земельного кодексу України здійснені заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади, додержання вимог земельного законодавства, зокрема представниками виконавчого комітету Нетішинської міської ради проведено перевірку використання земельної ділянки, якою встановлено факт використання ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" земельної ділянки територіальної громади Нетішинської міської ради площею 0,0905 га без правовстановлюючих документів. За результатами складено акт обстеження земельної ділянки від 06.08.2019р. №31/2019. Вважає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Тому звертається із позовом про стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ" у строк, встановлений судом в ухвалі від 16.02.2021 р. відзив на позов не надійшов. Представник відповідача до суду не прибув. Про місце дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Ухвали суду, що двічі направлялися на офіційну адресу відповідача, вказану у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: м.Рівне, вул.Симона Петлюри, 14 офіс 13, 33028, - повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "Адресат відсутній".

Отже, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення учасника спору про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 16 лютого 2021 року на 11:30 год.

За клопотанням предстаника відповідача розгляд справи було відкладено на 10 березня 2021 року на 11:30 год.

Також ухвалою від 16.02.2021 р. за ініціативою суду було продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ" строк для підготовки письмового відзиву на позов до 05 березня 2021 року.

10 березня 2021 р. розпочато слухання справи по суті. Представник позивача виклав пояснення та доводи щодо предмету спору. Просив позов задоволити та покласти на відповідача судові витрати.

У подальшому суд дослідив письмові докази, що містяться у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши наявні в справі матеріали, надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єка ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" (код ЄДРПОУ - 41537628) на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна будівля, склад МАФ реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 105 (арк.с. 32).

Товариство набуло права власності на цю будівлю згідно Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.09.2018 р., який посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовською Л.С. та зареєстрований в реєстрі за номером 1103 (арк.с. 12-13).

Після набуття права власності на нежитлову будівлю складу МАФ, відповідач звернувся листом за вихідним номером 02/17-01 від 17.01.2019 р., до Нетішинської міської ради відповідно до якого просив передати у власність ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" шляхом продажу земельну ділянку площею 0,0905 га з кадастром номером :02:007:0935, на якій розміщена належна йому нежитлова будівля та надав згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (арк.с. 14).

01.03.2019 р. з метою розгляду цього звернення Нетішинською міською радою VII скликання на п`ятдесят другій сесії прийнято рішення № 52/3586 "Про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0905 га, для її продажу ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" (арк.с. 15).

11.09.2019 р. виконавчим комітетом направлено на адресу відповідача лист від за вихідним номером 22/01-08-3011/2011 згідно з яким надано для підписання договір про сплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки площею 0,0905 га, для її продажу, у двох примірниках (арк.с. 16-21).

Відповідь на згаданий лист у матеріалах справи відсутня.

Докази сплати авансового внеску та підписання відповідного договору зі сторони відповідача суду не були подані під час слухання справи.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки площею 0,0905 га з кадастровим номером :02:007:0935 та цільовим призначенням 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій є територіальна громада м. Нетішина в особі Нетішинської міської ради (арк.с. 33).

26.05.2020 р. з метою досудового врегулювання цього спору та недопущення безоплатного використання земельних ділянок комунальної власності, на адресу відповідача направлено претензію про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 0,0905 га без правовстановлюючих документів (арк.с. 27).

Факт надсилання претензії підтверджується накладною 727 від 27.05.2020 р. та фіскальним чеком від 27.05.2020 р. (арк.с. 40).

Представник відповідача отримав претензію особисто у виконавчому комітеті Нетішинської міської ради 30.06.2020 р., що підтверджується його підписом на першій сторінці претензії.

Відповідь на претензію у матеріалах справи відсутня.

Нетішинською міською радою відповідно до статті 189 Земельного кодексу України здійснені заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади, додержання вимог земельного законодавства, зокрема представниками виконавчого комітету Нетішинської міської ради проведено перевірку використання земельної ділянки, якою встановлено факт використання ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" земельної ділянки територіальної громади Нетішинської міської ради площею 0,0905 га без правовстановлюючих документів. За результатами складено акт обстеження земельної ділянки від 06.08.2019 р. №31/2019 (арк.с. 42-43).

Славутське управління ГУ ДПС у Хмельницькій області на запит Нетішинської міської ради своїм листом від 27.11.2019 р. № 11953/9/22-01-55-04-10 повідомляє, що ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" по місту Нетішин плату за землю за період з 01.09.2018 по 31.10.2019 року не сплачувало (арк.с. 50).

Як вказує позивач, ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для відповідача, як землекористувача, є орендна плата. Тобто відповідач фактично збільшив свої доходи на розмір орендної плати, яку мав сплатити до місцевого бюджету з наступного дня після набуття права власності на об`єкти нерухомого майна розміщеного на цій землі. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Рішенням сорок п`ятої (позачергової) сесії Нетішинської міської ради VI скликання № 45/984 від 10.07.2013р. вирішено затвердити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Нетішина та увести в дію затверджену нормативну грошову оцінку земель міста Нетішина від 01.01.2014 р. (арк.с. 24). Відповідно до пункту 3 розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у межах міста Нетішина затвердженого рішенням шістдесят восьмої сесії Нетішинської міської ради VI скликання № 68/1623 від 27.01.2015 "Про внесення змін до рішення восьмої сесії Нетішинської міської ради VI скликання від 31 березня 2011 року № 8/157 "Про розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у межах міста Нетішина" визначено плату за 1 кв.м. орендованої земельної ділянки для земель промисловості, транспорту, зв`язку в рік 3 % від нормативної грошової оцінки.

Отже, позивачем розмір доходу відповідача у період з 08.09.2018 по 31.12.2020 роки було розраховано як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами - державної влади та органами місцевого самоврядування.

Відтак, розмір безпідставно збережених відповідачем коштів наведено у розрахунку, що поданий позивачем, та здійснений на підставі відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за період від 08 вересня 2018 року по 31 грудня 2020 року, та становить 18 061,97 грн. (арк.с. 10-11).

На підставі викладеного, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 18 061,97 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 0,0905 га без правовстановлюючих документів, у вигляді орендної плати за землю.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних положень Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Натомість предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Таким чином, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Правові висновки про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18.

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 791 ЗК України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідач є власником об`єкту нерухомості, розташованого на спірній земельній ділянці.

Земельна ділянка, на якій розміщений об`єкт нерухомості відповідача є сформованою.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування спірною земельною ділянкою ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" у період з 08.09.2018 р. по 31.12.2020 р., зокрема укладення відповідного договору оренди з Нетішинською міською радою та державної реєстрації такого права, отже, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. В цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18).

За змістом частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею презюмується його користування спірною земельною ділянкою.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності та кожного окремо, суд доходить висновку про те, що ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" з 08.09.2018 р. по 31.12.2020 р. використовувало земельну ділянку територіальної громади Нетішинської міської ради площею 0,0905 га без виникнення права користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до статей 125, 126 ЗК України.

Таким чином, ТОВ "ДІМБУДМАРКЕТ" у період з 08.09.2018 р. по 31.12.2020 р. не сплачувало за користування спірною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Нетішинської міської ради, як власника земельної ділянки, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Власником спірної земельної ділянки є територіальна громада міста Нетішин в особі позивача, відповідно до ст.83 ЗК України, за якою всі землі в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають у державній або приватній власності. Таким чином, збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення цих коштів у відповідача за рахунок їх несплати позивачеві.

Отже, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою протягом періоду з 08.09.2018 р. по 31.12.2020 р. свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, у тому числі у практиці ЄСПЛ.

Викладені вище обставини свідчать про наявність у спірних правовідносинах усіх трьох умов виникнення зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання).

Отже, у даному випадку спір пов`язаний зі стягненням безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне (позадоговірне) використання Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ" земельної ділянки.

Правові висновки щодо застосування у подібних правовідносинах норми статті 1212 ЦК України, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Досліджуючи розмір належної до сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою судом враховується, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Долученими у справі доказами підтверджено розмір нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Суд перевірив розрахунок заявленої до стягнення суми, та визнає його правомірним, оскільки розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, становить 18 061,97 грн. виходячи з розміру орендної плати за землю.

Таким чином, відповідні вимоги про стягнення 18 061,97 грн., слід задоволити.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Нетішинської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ" 18 061 грн. 97 коп. безпідставно збережених коштів - обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Витрати, які поніс позивач - сума сплаченого судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІМБУДМАРКЕТ" (33028, м. Рівне, вул.Симона Петлюри, 14, офіс 13, ідентифікаційний код 41537628) на користь Нетішинської міської ради Хмельницької області (30100, м. Нетішин, Хмельницької області, вул. Шевченка, 1, ідентифікаційний код 25939741) - 18 061 (вісімнадцять тисяч шістдесят одну) грн. 97 коп. безпідставно збережених коштів, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 12 березня 2021 року.

Суддя Бережнюк В.В.