РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2021Справа №910/10984/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/10984/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

до відповідача-1: Товарної біржі "Аукціоніст"

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рієлт-Сіті"

до відповідача-3: Київської міської ради

про визнання недійсними результатів проведення аукціону

Представники учасників справи:

від позивача: Кириллов М.С.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Яндян Е.А.;

від відповідача-3: Цибулько А.В.,Трохимчук В.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товарної біржі "Аукціоніст" (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Рієлт-Сіті" (далі - відповідач-2), Київської міської державної адміністрації (далі - відповідач-3) про визнання недійсними результатів проведення аукціону та зобов`язання відповідача-2 передати в комунальну власність нерухоме майно - будівлі трансформаторної підстанції та розподільчого пункту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне нерухоме майно, як об`єкти комунальної інфраструктури, підлягало безоплатній передачі ліквідатором банкрута в комунальну власність згідно з частиною 13 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", втім було включено до ліквідаційної маси банкрута в порушення абзацу першого частини 1 статті 42 вказаного Закону та реалізовано на спірному аукціоні на користь відповідача-2, що свідчить про недійсність результатів проведеного аукціону та необхідність повернення спірного майна до комунальної власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/10984/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 13.10.2020.

09.10.2020 через відділ діловодства суду відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, з підстав того, що позивач не набув права користування або власності спірним майном, а тому даний позов не пов`язаний з його суб`єктивними правами і відтак не підлягає задоволенню. Разом з цим, відповідач-2 наголошує на тому, що між сторонами наявний спір щодо правомірності включення ліквідатором банкрута до ліквідаційної маси спірного майна, та відсутній спір щодо порядку підготовки, проведення та оформлення результатів аукціону з продажу майна банкрута, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту порушених прав. При цьому, відповідач-2 зауважує на тому, що позивач не є учасником спірних правовідносин оспорюваного аукціону з продажу майна банкрута.

В судовому засіданні 13.10.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про встановлення строків для подання заяв по суті спору та відкладення підготовчого засідання на 03.11.2020.

Судове засідання, призначене на 03.11.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, підготовче засідання у справі призначено на 24.11.20.

21.10.2020 через відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що в технічному рішенні №32685, у зв`язку з належністю КЛ-10кВ «РП389-5248» №1,2 до колективної власності АК «Київенерго», до введення об`єкта в дію, зазначено вирішити майнові відносини з філіалом Кабельні мережі. 03.12.2013 було прийнято в експлуатацію обладнання РП-450, ТП-6941 та кабельні лінії 10, 0,4 кВ за адресою вул. Дніпровська набережна, 26, втім процес вирішення майнових питань був призупинений, у зв`язку з банкрутством ТОВ «Житло Киянам». При цьому, позивач стверджує, що в процедурі банкрутства було незаконно передано право власності на спірне майно ТОВ «Рієлт-Сіті» чим порушено першочергове право позивача на придбання та використання спірного майна за призначенням. Відтак, оскільки оскарження самого факту включення спірних будівель в ліквідаційну масу є неможливим, оскільки реалізація майна вже проведена та враховуючи, що позивач не є учасником справи про банкрутство, саме обраний ним, на його думку, спосіб захисту є ефективним.

В судовому засіданні 24.11.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 11.12.2020.

11.12.2020 через відділ діловодства суду позивач подав заяву про заміну первісного відповідача Київської міської державної адміністрації на належного відповідача - Київську міську раду, оскільки місцеве самоврядування в місті Києві здійснюється територіальною громадою через Київську міську раду та, у зв`язку з цим, заяву про зміну предмета позову в частині особи на користь якої просить зобов`язати відповідача-2 передати спірне майно.

В судовому засіданні 11.12.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заміну Київської міської державної адміністрації на належного відповідача - Київську міську раду та прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову, оскільки вказані заяви подані у встановлений строк та з дотримання вимог Господарського процесуального кодексу України; у зв`язку з чим відкладено підготовче засідання.

22.12.2020 відповідач-2 подав пояснення по справі, в яких зауважує на тому, що позивач не довів порушення своїх прав при проведенні спірного аукціону, оскільки не був учасником справи про банкрутство, учасником аукціону, як і не виявив реального бажання взяти участь в оскаржуваному аукціоні, що є самостійною підставою для відмови в позові. Разом з цим відповідач-2 наголошує на тому, що позивачем не доведено і того факту, що спірні будівлі є об`єктами комунальної інфраструктури.

26.01.2021 через відділ діловодства суду Київська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що будівлі ТП та РП безпідставно включені до ліквідаційної маси ТОВ "Житло Киянам" з їх подальшою реалізацією на спірному аукціоні, оскільки в силу вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягали передачі територіальній громаді міста Києва для подальшого забезпечення надання послуг населенню, у зв`язку з чим відповідач-3 не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

Також 26.01.2021 через відділ діловодства суду Київська міська рада подала пояснення по справі, в яких наголосила на тому, що позовна заява не містить посилань на докази того, що діями Київської міської ради було порушено права або охоронювані законом інтереси позивача, водночас, зауважує на тому, що не заперечує щодо прийняття спірного майна до комунальної власності територіальної громади міста Києва на безоплатній основі.

Разом з цим, 26.01.2021 через відділ діловодства суду Київська міська рада подала клопотання про залучення до участі у справі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 26" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Київської міської ради.

26.01.2021 через відділ діловодства суду позивач подав уточнення до позовної заяви, у якій просить вважати другу позовну вимогу в наступній редакції: визнати недійсними результати аукціону, оформленого Протоколами № 1 та № 2, що виданий Товарною біржею "Аукціоніст" (код ЄДРПОУ 3501083) від 15.05.2019, на підставі яких було видано Акт № 1 від 24.05.2019 про передання права власності на куплене нерухоме майно, а саме ТП-6941, загальною площею 191,30 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-м та Акту № 2 від 24.05.2019 про передання права власності на куплене нерухоме майно, а саме: РП-450, загальною площею 223,30 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-н.

В судовому засіданні 26.01.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог, про відмову в задоволенні клопотання відповідача-3 про залучення третьої особи та, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 09.02.2021.

За приписами ч.1 ст.50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

При цьому, ч.3 ст.50 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі .

Проте, всупереч наведеного, відповідач-3 у заяві про залучення третьої особи не обґрунтував належним чином, на яких підставах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 26» належить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3. Так, зі змісту поданої заяви не вбачається яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов`язки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 26» та який юридичний інтерес має вказана особа у даній справі.

В судовому засіданні 26.01.2020 у відповідності до вимог статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.02.2021.

В судовому засіданні 25.02.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представник відповідача-2 заперечив проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні; представники відповідача-3, в свою чергу, зауважили на недоведеності порушення відповідачем-3 прав позивача та зауважили, що відповідач-3 не проти прийняти в комунальну власність спірного майна на безоплатній основі.

В свою чергу, відповідач-1 взагалі в судові засідання не з`являвся, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітками про отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач-1 був належним чином повідомлений про розгляд даної справи і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за його відсутності.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу-1 був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач-1 у визначений строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач-1 у встановлений строк не подав до суду ані відзив на позов, ані клопотання про продовження строку на його подання, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 25.02.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є власником кабельної лінії (КЛ) 10 кВ та 0,4 кВ та обладнання в розподільчому пункті 450, трансформаторній підстанції 6941 на підставі договору купівлі-продажу № 1779/КМ-57-11 від 17.10.2011, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житло Киянам", як продавцем, та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі"), як покупцем.

На підставі розпорядження Структурного відокремленого підрозділу "Київські електричні мережі" Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (правонаступником якого є позивач) від 03.12.2013 №1074 було прийнято в експлуатацію обладнання РП-450, ТП-6941 та кабельні лінії 10 кВ, 0,4 кВ за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26, за первісною вартістю 74332,50 грн згідно переліку.

Згідно свідоцтв №935-В та №933-В про право власності від 30.10.2012, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житло Киянам" було власником будівлі трансформаторної підстанції ТП-6941 площею 191,30 кв. м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-М (Літера А) та будівлі розподільчого пункту РП-450 площею 223,30 кв. м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-Н (Літера А).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2013 порушено провадження у справі № 910/905/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Киянам" (), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Житло Киянам" банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Лященка П.В.

05.03.2019 Товарна біржа «Аукціоніст» оприлюднила оголошення про проведення 04.04.2019 аукціону з продажу майна боржника ТОВ «Житло Киянам» (Лот № 1: Цілісний майновий комплекс, до складу якого входять об`єкти нерухомості: будівля трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 м; будівля розподільчого пункту РП-450 загальною площею 223,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 н).

Згідно повідомлення Товарної біржі «Аукціоніст» від 18.03.2019, у зв`язку з відсутністю заяв від потенційних покупців, було прийнято рішення про визнання аукціону 04 квітня 2019 таким, що не відбудеться.

10.04.2019 оприлюднено оголошення про проведення 15.05.2019 в порядку статті 58 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» повторного аукціону з продажу майна боржника ТОВ «Житло Киянам» частинами, а саме: Лот № 1: Будівля трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 м; Лот № 2: Будівля розподільчого пункту РП-450 загальною площею 223,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 н.

Згідно з повідомленням ТБ «Аукціоніст» про результати повторного аукціону з продажу майна ТОВ «Житло Киянам» частинами, для розміщення на веб-сайтах в порядку ч.7 ст.69 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», повідомлено, що 15.05.2019 відбувся аукціон з продажу майна ТОВ «Житло Киянам».

За результатами аукціону 15.05.2019 було реалізовано майно банкрута ТОВ «Житло Киянам», а саме: Лот № 1: Будівля трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 м, початкова вартість: 872 328,00 грн., без ПДВ; вартість продажу: 436 164,00 грн., без ПДВ; переможець аукціону: ТОВ «Рієлт-Сіті»; Лот № 2: Будівля розподільчого пункту РП-450 загальною площею 223,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 н; початкова вартість: 1018248,00 грн., без ПДВ; вартість продажу: 509124,00 грн., без ПДВ; переможець аукціону: ТОВ «Рієлт-Сіті».

На підставі акта № 1 про передання права власності на куплене нерухоме майно від 24.05.2019 і протоколу про проведення аукціону, складеного Товарною біржею "Аукціоніст" від 15.05.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Рієлт-Сіті" було видано свідоцтво про право власності від 24.05.2019 на будівлю трансформаторної підстанції ТП-6941, загальною площею 191,30 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 м.

На підставі акта № 2 про передання права власності на куплене нерухоме майно від 24.05.2019 і протоколу про проведення аукціону, складеного Товарною біржею "Аукціоніст" від 15.05.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Рієлт-Сіті" було видано свідоцтво про право власності від 24.05.2019 на будівлю розподільчого пункту РП-450 загальною площею 223,30 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 26 н.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 ліквідовано банкрута - ТОВ «Житло Киянам» як юридичну особу у зв`язку з банкрутством та закрито провадження у справі № 910/905/13.

17.06.2019 позивач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рієлт-Сіті" пропозицію, що оформлена листом № 6/4-1 від 04.06.2019, про укладання договору купівлі-продажу або оренди будівель трансформаторної підстанції ТП-6941 та розподільчого пункту РП-450, оскільки такі будівлі перебувають у фактичному користуванні ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

В той же час, за твердженням позивача, реалізоване на аукціоні 15.05.2019 нерухоме майно є об`єктами інфраструктури на експлуатацію яких поширюються обмеження, встановлені Правилами охорони електричних мереж, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, а відтак, у зв`язку з банкрутством власника, такі об`єкти інфраструктури не мали включатися до складу ліквідаційної маси відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та підлягали передачі територіальній громаді міста без додаткових умов згідно з ч. 13 ст. 41 названого Закону.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач є оператором системи розподілу електричної енергії, відповідає за безпечну експлуатацію електричних мереж, є власником електричного обладнання, що розташоване у будівлях ТП-6941 та РП-450, а відчуження таких будівель ставить під загрозу безпечну експлуатацію обладнання та відбулось із порушенням законодавства та інтересів суспільства (територіальної громади), позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсними результати аукціону, що відбувся 15.05.2019 з продажу майна ТОВ «Житло Киянам», зобов`язання переможця аукціону ТОВ "Рієлт-Сіті" передати територіальній громаді міста Києва в особі Київради нерухоме майно - будівлю трансформаторної підстанції та будівлю розподільчого пункту.

Відповідач-2, заперечуючи проти позовних вимог, вказує на те, що між сторонами наявний спір щодо неправомірності включення ліквідатором банкрута майна до складу ліквідаційної маси, а не спір щодо порядку підготовки, проведення та оформлення результатів аукціону з продажу майна банкрута, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту порушених прав. На переконання відповідача, такі спори підлягають розгляду в межах провадження у справі про банкрутство, учасником якої позивач не є, а відтак не має права на оскарження результатів проведення аукціону з продажу майна боржника. При цьому, відповідач-2 наголошує на тому, що позивач не наводить мотивів та обставин, що він намагався взяти участь в аукціоні, зареєструватись для участі в аукціоні, а відповідачі перешкоджали таким його діям.

Відповідач-3, в свою чергу, не заперечує позов з підстав того, що будівлі ТП та РП безпідставно включені до ліквідаційної маси ТОВ "Житло Киянам" з їх подальшою реалізацією на спірному аукціоні, оскільки в силу вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягали передачі територіальній громаді міста Києва для подальшого забезпечення надання послуг населенню.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до такого висновку.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, відносини неплатоспроможності, які виникають з моменту порушення справи про банкрутство - це врегульовані законодавцем правовідносини щодо формування грошових вимог кредиторів до боржника, визначення їх черговості, призначення арбітражного керуючого на виконання певних повноважень у справах про банкрутство, введення щодо боржника передбаченої законодавством про банкрутство процедури (розпорядження майном, санації чи ліквідації), виявлення активів боржника, їх реалізації та справедливого розподілу грошових коштів, отриманих внаслідок продажу активів боржника.

Тобто з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і норми законодавства про банкрутство мають спеціальний характер щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог Закону про банкрутство щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, проведення конкурсу та визначення організатора аукціону, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону та вимог до його змісту, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного аукціонів).

До предмета дослідження, з питань розгляду недійсності результатів аукціону, входять встановлення обставин підготовки до проведення аукціону (інвентаризація та оцінка майна банкрута), дотримання організатором аукціону вимог, які ставляться законом до його проведення.

При вирішенні спорів про визнання прилюдних торгів або аукціону недійсними, слід встановити таке: чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів або аукціону; чи вплинули ці порушення на результати торгів та аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів або аукціону.

Закон про банкрутство не встановлює коло осіб, які вправі вимагати визнання недійсними результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону.

Тому для з`ясування кола осіб, які можуть звертатись до суду із такими вимогами, слід з`ясувати цільову спрямованість правового регулювання вказаного закону.

Враховуючи зазначене, перш за все, слід відкинути припущення, ніби вимагати визнання недійсним результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, може невизначене широке коло осіб з будь-яких, навіть формальних підстав. У цьому випадку неминуче виникали б зловживання через використання оспорювання аукціонів, як засобу боротьби з конкурентами. Зважаючи на це, становище покупця майна на аукціоні було б нестійким, що знижувало б привабливість купівлі майна на аукціоні, а отже - і ціну, за яку купується майно. Такі наслідки вочевидь суперечать меті правового регулювання Закону про банкрутство щодо аукціонів.

Тож, у разі порушення вимог закону оскаржувати таке порушення шляхом звернення до суду із вимогами про визнання недійсним результатів аукціону можуть лише ті особи, які є зацікавленими у продажі майна за найвищою ціною.

Такою особою, перш за все, є боржник, бо саме його майно продається. Від того, чи вдасться продати майно за найвищою ціною, може залежати, зокрема, чи вдасться йому розрахуватись з боргами. Арбітражний керуючий, як законний представник боржника, теж вправі звертатись із вимогою про визнання недійсними результатів аукціону.

Особами, зацікавленими у продажі майна за найвищою ціною, є і кредитори. Від того, чи вдасться продати майно боржника за найвищою ціною, може залежати, зокрема, скільки коштів отримають ці кредитори.

Право на оскарження результатів аукціону мають також зареєстровані учасники аукціону, оскільки під час підготовки та проведення аукціону можуть бути допущені порушення, що можуть вплинути на результати аукціону.

Особа, яка вважає себе власником майна, яке виставлене на продаж, також може оскаржити результати аукціону.

Отже, вимагати визнання недійсними результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть боржник (зокрема арбітражний керуючий від імені боржника), кредитори, зареєстровані учасники аукціону, особи, які вважають себе власником майна, що виставляється на аукціон.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 5006/5/39б/2012, що відповідає частині 4 статті 236 ГПК України за приписами якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, в силу викладених вище положень, за висновками суду, головним критерієм є встановлення чи дійсно проведенням такого аукціону порушені права особи та чи будуть за наслідком скасування результатів такого аукціону поновлені її права та яким чином.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вище, з позовом про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 15.05.2019, звернулося Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі".

Водночас, позивач не є учасником справи про банкрутство ТОВ «Житло Киянам», в межах якої був проведений спірний аукціон від 15.05.2019, не був учасником спірного аукціону, а також не є власником реалізованого на аукціоні майна та не заперечує право власності ані попереднього власника ТОВ «Житло Киянам», ані нового власника -ТОВ "Рієлт-Сіті" на спірні будівлі. Не надано позивачем під час розгляду справи і будь-яких доказів того, що він мав намір чи намагався взяти участь в опорюваному аукціоні, але йому чинились перешкоди в цьому.

Як встановлено судом, інтерес позивача в оспорюванні аукціону полягає в тому, щоб предмет продажу перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього, на його думку, залежить подальша можливість реалізації позивачем його прав, втім це суперечить меті правового регулювання Закону про банкрутство, який має спеціальний характер щодо інших законодавчих актів України.

Як зазначила Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 у справі №5006/5/39б/2012 у разі порушення вимог закону оскаржувати таке порушення шляхом звернення до суду із вимогами про визнання недійсним результатів аукціону можуть лише ті особи, які є зацікавленими у продажі майна за найвищою ціною, в той час як позивач не є такою особою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не має права на оскарження аукціону з продажу майна боржника-банкрута, що був проведений в межах справи про банкрутство, оскільки не наділений таким правом за нормами спеціального Закону про банкрутство.

Разом з цим, статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звертаючись до суду з даним позовом, посилається, зокрема, на те, що відчуження спірних будівель, спеціально призначених для розміщення в них електричного обладнання та мереж, ставить під загрозу безпечну експлуатацію такого обладнання, несе в собі загрозу зриву надійного електропостачання житлового мікрорайону, може призвести до обмеження прав населення на отримання соціально-побутових послуг та права на належний рівень життя.

Отже, за твердженням позивача, відчуження нерухомого майна на спірному аукціоні порушує права та інтереси мешканців мікрорайону, що входить до територіальної громади міста Києва та за змістом позовних вимог, окрім вимоги про визнання недійсними результатів аукціону, позивач просить суд зобов`язати переможця спірного аукціону передати територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради спірні будівлі трансформаторної підстанції та розподільчого пункту.

Таким чином, позовні вимоги фактично заявлені на захист прав інших осіб, а не самого позивача, який звернувся з даним позовом, що суперечить завданню господарського судочинства та приписам статті 4 Господарського процесуального кодексу України щодо права на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Будь-які фактичні обставини та докази на підтвердження порушення прав та охоронюваних законом інтересів саме позивача у зв`язку з проведенням спірного аукціону, з урахуванням того, що з моменту порушення стосовно боржника (власника спірного майна) справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і норми законодавства про банкрутство мають спеціальний характер щодо інших законодавчих актів України, суду не повідомлено і матеріали справи не містять.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що оскільки технічним рішенням №32685, у зв`язку з належністю КЛ-10кВ «РП389-5248» №1,2 до колективної власності АК «Київенерго», до введення об`єкта в дію, було зазначено про необхідність вирішення майнових відносин з філіалом Кабельні мережі, то оспорюваним аукціоном порушено першочергове право позивача на придбання та використання спірного майна за призначенням, так як вказане застереження стосувалося часу до введення об`єктів в дію і не встановлювало обов`язок колишнього власника щодо передачі спірного майна у власність позивача. До того ж позивач не був позбавлений права та можливості взяти участь в оспорюваному аукціоні, однак таким правом не скористався.

Водночас, оскільки судом встановлено, що позивач не наділений правом на оскарження аукціону з продажу майна боржника-банкрута за нормами спеціального Закону про банкрутство, суд не оцінює доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав вважати, що спірні будівлі є об`єктами комунальної інфраструктури.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Втім позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своїх позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності та враховуючи, що позивач не був учасником справи про банкрутство, учасником спірного аукціону, не є власником спірного майна, тобто не має права на оскарження результатів аукціону, і права та охоронювані законом інтереси позивача не порушуються у зв`язку з проведенням спірного аукціону, а позовні вимоги заявлені в інтересах інших осіб (територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 4, 13, 73, 74, 76-80, 129, 178, 202, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" до Товарної біржі "Аукціоніст", Товариства з обмеженою відповідальністю "Рієлт-Сіті", Київської міської ради про визнання недійсними результатів аукціону відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 09.03.2021.

Суддя Т.В. Васильченко