ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17.03.2021м. ДніпроСправа № 904/2226/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до відповідачів:

1. Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУП", м. Дніпро

2. ОСОБА_2 , м. Дніпро

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі

Суддя Ярошенко В.І.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУПП", відповідача-2 ОСОБА_2 та просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУПП" () від 12.09.2018;

- визнати недійсною розписку до договору купівлі-продажу частки до статутного капіталу Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУП" () від 12.09.2018;

- зобов`язати суб`єкта вчинення реєстраційних дій, визначеного Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" провести державну реєстрацію зміни учасника Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУП" (), а саме виключити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 із складу засновників Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУП" та внести ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 засновником "АЛМИРА ГРУП".

Через канцелярію суду 15.03.2021 ОСОБА_1 подано клопотання про забезпечення позову, в якій він просить заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та всім суб`єктам вчинення реєстраційних дій, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчиняти будь-які дії щодо зміни складу учасників Приватного підприємства "АЛМИРА ГРУП", .

Причиною звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову є те, що корпоративні права (100% статутного капіталу ПП "АЛМИРА ГРУП") в даний час зареєстровані за ОСОБА_2 , який без установлених законних підстав став власником ПП "АЛМИРА ГРУПП".

Також, позивач звертає увагу суду, що нещодавно з`явилися документи, а саме: договір купівлі-продажу, розписка тощо, які ОСОБА_1 не підписував з ОСОБА_3 . Тому ОСОБА_1 вважає, що такі дії можуть свідчити що ОСОБА_2 , як єдиний власник здійснить відчуження 100 % корпоративних прав третім особам, результатом яких буде зміна власника/директора та внесення змін до статуту підприємства, що зробить неможливим виконання рішення по цій справі та унеможливить ефективний захист та поновлення порушених його прав та законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 5-6, 8 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Розглянувши заяву, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності забезпечення позову з урахуванням їх розумності, обґрунтованості та адекватності, збалансованості інтересів сторін, суд вважає подане ОСОБА_1 клопотання про забезпечення позову таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві.

Проте, суд має за необхідне зазначити, що вказані твердження заявника є лише його припущеннями про можливе вчинення дій в майбутньому відповідачем чи іншими особами та можливе в майбутньому порушення його прав. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що відповідачем чи іншими особами вчиняються дії спрямовані на відчуження майна.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у відповідній справі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись статтями 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 17.03.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.І. Ярошенко