ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3019/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа», Київська область, м. Яготин

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Д.Ю.Мамаєв

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою №39/5-2184-20 від 29.09.2020 року (вх. №3058/20 від 19.10.2020 року) до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу №2056/1718-КП-17 від 06.09.2017 року у сумі 772181,49 грн., з яких 549003,21 грн. основного боргу, 114138,43 грн. пені, 39626,61 грн. 3% річних та 69413,24 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу №2056/1718-КП-17 від 06.09.2017 року в частині своєчасної оплати отриманого у 2017, 2018 роках природного газу на суму 5515623,09 грн. Враховуючи несвоєчасну оплату отриманого у 2017, 2018 роках природного газу, позивачем, з посиланням на п. 8.2 Договору, нараховано відповідачу 114138,43 грн. пені та, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховано 39626,61 грн. 3% річних та 69413,24 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3019/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.11.2020 року.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д (вх. №26066/20 від 24.11.2020), в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій, а також просить суд зменшити розмір пені до 70%.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року відкладено розгляд справи на 15.12.2020 року.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив №39/5-3565-20 від 30.11.2020 (вх. №26614/20 від 01.12.2020).

Представник відповідача у судовому засіданні 15.12.2020 року повідомив, що ним не отримано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/3019/20 на тридцять днів та відкладено судове засідання на 09.02.2021 року. Ухвалою суду від 09.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/3019/20 та призначено розгляд справи по суті на 09.03.2021 року.

До суду від позивача надійшло клопотання №39/5-1811-21 від 05.03.2021 року (вх. №5381/21 від 05.03.2021 року) про проведення судового засіданні 09.03.2021 року без участі представника позивача, посилаючись на запровадження посилених карантинних заходів на підприємстві позивача та переведенням працівників підприємства позивача на дистанційний режим роботи спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Представник відповідача у судовому засіданні 09.03.2021 року проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій, а також, у разі відсутності підстав для відмови у стягненні штрафних санкцій, зменшити розмір пені до 70%.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 09.03.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») (за договором постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж «Яготинтепломережа» (за договором споживач) 06.09.2017 року укладено Договір постачання природного газу №2056/1718-КП-17 з подальшими змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 04.04.2018 року (далі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1.,1.2 Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями. За цим Договором постачається імпортований газ (за кодом УКТ ЗЕД , ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 2.1 Договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом 105,0 тис. куб.м. (сто п`ять тисяч куб.м.), в тому числі по місяцях (тис. куб. м.): жовтень 5,0; листопад 15,0; грудень 20,0; січень 30,0; лютий 20,0; березень 15,0.

Відповідно до п. 3.1. Договору, постачальник передає споживачеві у загальному потоці природний газ (за кодом УКТ ЗЕД , ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачеві у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 Договору).

Згідно п.п. 3.8, 3.9 Договору, споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4942,00 гривні за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також, податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона с обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком па додану вартість - 9488,64 грн. (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім гри 64 коп.) (п.п. 5.1., 5.2 Договору).

Згідно п. 5.4 Договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалась дія статті 191 Закону України «Про теплопостачання»; в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього Договору в разі коди на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу (п. 6.3. Договору).

Згідно п.п. 8.1, 8.2 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 12.1 Договору, Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 р. по до 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Також, 04.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») (за договором постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж «Яготинтепломережа» (за договором споживач) укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно умов п.п. 1, 2 якої сторони дійшли згоди про наступне: додати пункт 2.1 розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» договору абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає Споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом 20 тис.куб.м. (двадцять тисяч куб.м.), в тому числі по місяцям (квітень 15,0; травень 5,0; всього 20,0); викласти розділ 12 «Строк дії договору » договору у наступній редакції: « 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 р. по 31 травня 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.»

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, він передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 5515623,09 грн., що підтверджується підписаними з обох сторін та скріпленими печатками підприємств актами приймання-передачі природного від 31.11.2017 року, від 30.12.2017 року, від 31.01.2018 року, від 28.02.2018 року, від 31.03.2018 року, від 30.04.2018 року копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідач за поставлений природний газ за Договором розрахувався частково та з порушенням встановлених Договором строків оплати, що підтверджується доданими до позовної заяви довідками по операціям, сальдо «Яготинтепломережа КПТМ» та банківськими виписками. Тому, позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ станом на день звернення до суду з позовом становить 549003,21 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначив, що позивачем нараховано відповідачу штрафні та фінансові санкції за невиконання господарського зобов`язання без доведення саме вини відповідача у невчасному розрахунку за спожитий природний газ, в той час, як відповідно до ст. 623 ЦК України, саме на кредитора покладено обов`язок доведення вини боржника у несплаті боргу. Відповідач вказує, що позовна заява містить формальні обставини та не враховано соціально-економічний стан відповідача, який фактично змушений надавати послуги за нижчими за собівартість тарифами. Зазначене, на думку відповідача, обумовлено невідповідністю тарифів фактичній собівартості надання послуг розрахунком різниці в тарифах, яка не відшкодована станом на 2017-2018 р.р. де зафіксовано збитки підприємства по відшкодуванню різниці в тарифах між фактично затвердженим тарифам та повною собівартістю надання послуг з теплопостачання; несвоєчасне здійснення розрахунків споживачів послуг теплопостачання установ та організацій, які фінансуються з державного та міського бюджету за наданні послуги. Викладене, на думку відповідача, звільняє його від сплати штрафних санкцій за несвоєчасно проведений розрахунок відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи викладене, відповідач просить, у разі вирішення судом про наявність його вини щодо невчасної сплати за спожитий природний газ, зменшити розмір пені на 70%.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (далі ГК України), що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем, в порушення умов Договору, не сплачено за поставлений згідно Договору природний газ, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 549003,21 грн. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, а тому, вимога позивача про стягнення з відповідача 549003,21 грн. заборгованості за поставлений природний газ підлягає задоволенню.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві слід зазначити, що вказані відповідачем обставини не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання взятих на себе господарських зобов`язань, оскільки, у випадку встановлення державою для послуг відповідача економічно необґрунтованих тарифів, він може звертатись у встановленому порядку з вимогами про відшкодування різниці між економічно обґрунтованим та встановленим державою тарифом до органів державної влади у порядку статті 1173 ЦК України,

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2020 року у справі №915/1 865/19.

Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений п. 5.1 відповідного Договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п.п. 8.1, 8.2 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Таким чином, відповідач взяті на себе зобов`язання зі своєчасної оплати отриманого у листопаді-грудні 2017 року, січні-квітні 2018 року природного газу не виконав, у зв`язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача 114138,43 грн. пені (за період з 26.12.2017 по 15.01.2018 за зобов`язаннями листопада 2017 року у розмірі 1000,41 грн.; за період з 26.01.2018 по 15.03.2018 за зобов`язаннями грудня 2017 року у розмірі 5467,14 грн.; за період з 27.02.2018 по 12.04.2018 за зобов`язаннями січня 2018 року у розмірі 11920,75 грн.; за період з 27.03.2018 по 26.09.2018 за зобов`язаннями лютого 2018 року у розмірі 45605,15 грн.; за період з 26.04.2018 по 25.10.2018 за зобов`язаннями березня 2018 року у розмірі 48807,41 грн.; за період з 26.05.2018 по 25.11.2018 за зобов`язаннями квітня 2018 року у розмірі 1337,57 грн.), 39626,61 грн. 3% річних (за період з 26.12.2017 по 15.01.2018 за зобов`язаннями листопада 2017 року у розмірі 103,49 грн.; за період з 26.01.2018 по 15.03.2018 за зобов`язаннями грудня 2017 року у розмірі 403,55 грн.; за період з 27.02.2018 по 12.04.2018 за зобов`язаннями січня 2018 року у розмірі 1055,97 грн.; за період з 27.03.2018 по 31.07.2020 за зобов`язаннями лютого 2018 року у розмірі 18467,89 грн.; за період з 26.04.2018 по 31.07.2020 за зобов`язаннями березня 2018 року у розмірі 19001,31 грн.; за період з 26.05.2018 по 31.07.2020 за зобов`язаннями квітня 2018 року у розмірі 494,40 грн.), 69413,24 грн. інфляційних втрат (за період з 26.01.2018 по 28.02.2018 за зобов`язаннями грудня 2017 року у розмірі 1125,29 грн.; за період з 27.02.2018 по 31.03.2018 за зобов`язаннями січня 2018 року у розмірі 3140,54 грн.; за період з 27.03.2018 по 31.07.2020 за зобов`язаннями лютого 2018 року у розмірі 31097,00 грн.; за період з 26.04.2018 по 31.07.2020 за зобов`язаннями березня 2018 року у розмірі 33155,27 грн.; за період з 26.05.2018 по 31.07.2020 за зобов`язаннями квітня 2018 року у розмірі 895,14 грн.), нарахованих на заборгованість відповідача станом на 31.07.2020 року відповідно до виконаного позивачем розрахунку.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач невчасно розрахувався за переданий йому природний газ у 2017-2018 р.р., допустивши прострочення. Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений п. 6.1 Договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що вони є арифметично вірними, відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому, вимоги про стягнення 114138,43 грн. пені, 39626,61 грн. 3% річних та 69413,24 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені, яке міститься у відзиві на позов, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення суми пені є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/2158/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися виконання зобов`язань між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Суд зазначає, що зобов`язання з оплати природного газу за Договором покладались саме на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За приписами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідно до ст. ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Суд, оцінивши доводи сторін у справі, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо зменшення розміру пені, врахувавши майновий стан обох сторін та виходячи з балансу їх інтересів, дійшов висновку про відсутність виключних обставин для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, нарахованої на підставі Договору №2056/1718-КП-17 постачання природного газу від 06.09.2017 року, оскільки, заявлена до стягнення сума пені є співмірною з простроченою оплатою вартості поставленого газу. При цьому, суд зазначає, що ризики в господарській діяльності відповідача не можуть бути покладені на позивача, оскільки, це порушує принципи розумності та справедливості. Суд вважає, що відповідач у даному випадку не довів наявності виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру пені, як і не навів поважних причин порушення зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем.

Оскільки, відповідач не довів наявність зазначених у вказаній статті обставин, суд вважає, що підстави для зменшення належної до стягнення пені, за встановленого та підтвердженого факту прострочення зобов`язання, відсутні. Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (07700, Київська область, Яготинський район, м. Яготин, вул. 1 Травня, буд. 1, ) про стягнення 772181,49 грн. заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (07700, Київська область, Яготинський район, м. Яготин, вул. 1 Травня, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 549003 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч три) грн. 21 коп. основного боргу, 114138 (сто чотирнадцять тисяч сто тридцять вісім) грн. 43 коп. пені, 39626 (тридцять дев`ять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 61 коп. 3% річних, 69413 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста тринадцять) грн. 24 коп. інфляційних втрат та 11582 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 72 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 16.03.2021 р.

Суддя Д.Г. Заєць