ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/175/21

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за правилами письмового провадження в приміщенні суду розглянув справу за позовом фізичної особи - підприємця Зуб Ольги Олегівни, АДРЕСА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2 )

до Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей», м. Черкаси, вул. Олексія Панченка, 13

про стягнення 66860,95 грн,

без виклику представників сторін.

Фізична особа-підприємець Зуб Ольга Олегівна звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» про стягнення 66860,95 грн заборгованості за Договором №32 від 03.12.2020, з яких:

- 65594,00 грн основного боргу,

- 253,39 грн - 3% річних,

- 1013,56 грн пені,

та відшкодування судових витрат.

Відповідач відзиву на позов не надав. Розрахунки і доводи позивача про стягнення 66860,95 грн заборгованості відповідачем не спростовані. Контррозразунку вимоги не подано.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, що вказані в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДРПОУ.

Позивач не змінив підставу чи предмет спору. Позивач не збільшував і не зменшував розмір позовних вимог. Доказів повного погашення боргу не представив. Позивач на вимогу суду надав для огляду оригінали документів, які відповідають копіям у справі.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Інших доказів сторонами не надано.

09.03.2021 було складено рішення суду без його проголошення - відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

03.12.2020 між фізичною особою - підприємцем Зуб Ольгою Олегівною, (Постачальник - Позивач по справі), що діє на підставі витягу з ЄДРПОУ, та Державним навчальним закладом «Черкаський професійний ліцей» (Замовник, Покупець - Відповідач по справі), в особі директора Мединського Д.В., що діє на підставі Статуту, було укладено договір купівлі-продажу №32 (надалі - Договір, а.с. 8-13), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити на умовах цього Договору та Специфікації (а.с. 10) інтерактивну дошку INTЕСН RD80A, проектор Viewsonic PS600X, кріплення універсальне до проектора, кабель HDMІ, ноутбук Lenovo ІdeaPad 5 15IIL05 (81YK00QQRA) та програмна продукція Microsoft Windows 10 Pro, Office Home and Student 2019, ESET Internet Security за кодом ДК 021:2015:32320000-2 Телевізійне і аудіовізуальне обладнання (надалі - товар) 1 комплект на суму 65594 грн. (з ПДВ) - п.п. 1.1., 3.3 договору.

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що ціна, кількість якість товару обумовлені в Специфікації до Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору Одержувач зобов`язується здійснити оплату вартості товару після отримання товару. Застережено про можливість несвоєчасної оплати у випадку затримки бюджетного фінансування ліцею.

Згідно видаткової накладної №2342 від 15.12.2020 товар (комплект обладнання) отриманий Одержувачем та не оспорюється покупцем (а.с.7).

Між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 31.12.2020 до основного договору №32, якою змінено п.п. 12, 13, 15 - строки дії договору та оплати на умовах фінансування відповідача на 2020 та 2021 роки. Решта умов договору - без змін.

Покупець не виконав належним чином умови Договору в частині оплати вартості товару в обумовлені строки, після прийняття товару.

Сума основного боргу Відповідача перед Позивачем станом на момент подачі цього позову по Договору становить 65594,00 грн.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу з Відповідача, на та нарахувань на суму боргу.

Відповідач вимоги не заперечив. До моменту прийняття рішення судом борг не погасив. Доводи позивача не спростував.

Суд не вбачає підстав для залучення Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області до участі у справі, оскільки останнє виконує виключно функцію банківської установи та не є стороною спірного договору №32 від 03.12.2020.

Інших доказів, пояснень та документів суду сторонами не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи доводи та пояснення сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу (поставки) товару від 03.12.2020 №32 є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу (поставки) товару від 03.12.2020 №32 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Позивач здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар - інтерактивну дошку INTЕСН RD80A, проектор Viewsonic PS600X, кріплення універсальне до проектора, кабель HDMІ, ноутбук Lenovo ІdeaPad 5 15IIL05 (81YK00QQRA) та програмна продукція Microsoft Windows 10 Pro, Office Home and Student 2019, ESET Internet Security на загальну суму 65594 грн., що підтверджується видатковою накладною з оригінальним підписом та печаткою відповідача, та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 4.1 Договору - Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий товар після отримання товару. Строк виконання Відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем за Договором є таким, що настав.

Суд враховує відсутність претензій Відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов`язання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав.

Станом на 09.03.2021 заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 65594 грн (основний борг).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 119871 грн. Позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

На суму заборгованості, відповідно до приписів ст. 625 ЦК України позивачем за період з 31.12.2020 по 15.02.2021 нараховано 253,39 грн. - 3% річних та 1013,56 грн. пені з посиланням на п. 9.2 договору, ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України, з урахуванням строку прострочення та обмеження розміру пені двома обліковими ставками НБУ.

Судом перевірено розрахунок позивача з допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт: Ліга Закон». Розрахунок виконано вірно. 253,39 грн. - 3% річних та 1013,56 грн. пені підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відсутність коштів у відповідача на виконання грошового зобов`язання, відсутність фінансування - не є підставою звільнення відповідача від виконання зобов`язання за договором.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Згідно ст. 129 ГПК України при визнанні позову судові витрати належить покласти на Відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей», м. Черкаси, вул. Олексія Панченка, 13, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: фізичної особи - підприємця Зуб Ольги Олегівни, АДРЕСА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2 ), ідентифікаційний номер ЄДРПОУ НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

65594,00 грн основного боргу, 253,39 грн - 3% річних, 1013,56 грн пені, 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 09.03.2021.

Суддя Г.М. Скиба