ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала

про вжиття заходів забезпечення позову

"10" березня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/135/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» або підлягає передачі або сплаті СТОВ «ДРУЖБА» і знаходиться у нього чи в інших осіб у межах суми 380 910,84 грн.

у справі №907/135/21

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позову в справі, в якій можуть отримати відповідний статус:

позивача - ОСОБА_1

відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське товариство «Дружба»

у межах суми заявлених позовних вимог до звернення з позовом про стягнення вартості частки учасника товариства у розмірі 380.910,84грн.

Представники сторін: без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 до пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» (СТОВ «ДРУЖБА») або підлягають передачі або сплаті СТОВ «ДРУЖБА» і знаходяться у нього чи в інших осіб у межах суми 380 910,84 грн.

09.03.2021 представником ОСОБА_1 подано клопотання про технічну помилку при поданні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову зазначає, що відповідач, як боржник, тривалий час не виконує взятих на себе зобов`язань та не вчиняє жодних дій з повернення заборгованості або мирного врегулювання спору.

Зауважує, що у випадку виконання рішення суду про задоволення позову, заявник не матиме можливості погасити заборгованість відповідача за рахунок належних йому транспортних засобів, оскільки таких не має, а нерухоме майно згідно даних з реєстру нерухомого майна, перебуває в іпотеці, в заставі третьої особи, а кошти від їх реалізації спрямовуються на погашення заборгованості перед заставодержателем, а не заявником ОСОБА_1 у даній справі.

Покликаючись на ці обставини заявник стверджує про високу імовірність утруднення виконання можливого рішення в даній справі, внаслідок можливих недобросовісних дій відповідача.

ОСОБА_1 відзначає, що заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити, не призводять до зупинення господарської діяльності відповідача та не є порушенням прав відповідача щодо володіння та користування своїм майном, оскільки такі заходи не породжують юридичних наслідків позбавлення права власності відповідача до моменту набрання законної сили рішенням у цій справі та виникнення у відповідача обов`язку його виконання.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, викликана наявністю обґрунтованого припущення невиконання рішення в даній справі через недобросовісну поведінку відповідача.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Судом встановлено, що предметом позову, який ОСОБА_1 має на меті заявити, є вимога про стягнення розміру у грошовому виразі частки.

З матеріалів справи, зокрема, долученої до заяви про вжиття заходів забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається наявність реєстрації договору іпотеки серія і номер 3884 від 13.07.2020 року на нежитлову будівлю площею 242,2 кв.м. (приміщення мехмайстерні) за адресою: Закарпатська абл., Хустський р-н, сільська рада Стеблівська, Серед поля урочище, будинок б/н, власником якого є СТОВ «ДРУЖБА».

Вивчивши наведені позивачем доводи та дослідивши подані в їх обґрунтування докази, суд вважає, що у даному випадку позивачем належними доказами доведено наявність умов для застосування заходів до забезпечення позову у вигляді арешту на грошові кошти відповідача, зокрема, що єдине належне відповідачу нерухоме майно перебуває у іпотеці, за рахунок якого в подальшому першочергово будуть задовольнятись вимоги іпотекодержателя, натомість тривалість ухилення відповідача стосовно визначених законом обов`язків щодо виплати частки учасника при його виході з товариства, що у сукупності свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Суд вважає, що у даному випадку наявне достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, заявлений захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти є адекватним, розумним, та співмірним із заявленими позовними вимогами та пов`язаним з ними.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні заяви в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки такий захід забезпечення позову не є адекватним у співвідношенні прав, про захист яких просить заявник та майнових наслідків для господарської діяльності відповідача внаслідок вжиття такого заходу забезпечення позову.

Суд доходить до висновку, що вищезазначені обставини свідчать про обґрунтоване припущення існування загрози утруднення відповідачем виконання можливого рішення суду в даній справі. Дані обставини встановлені на підставі встановлених судом відомостей з доказів, які долучені до заяви про забезпечення позову.

При цьому судом враховано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Водночас заявником у поданій заяві не запропоновано заходи зустрічного забезпечення.

За змістом диспозитивної норми статті 141 ГПК України пред`явлення особі, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, вимог забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), є правом, а не обов`язком господарського суду (наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 по справі №916/2851/17 та від 26.11.2018 у справі №904/2925/18), так само як і питання зустрічного забезпечення може бути вирішено судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 цього Кодексу.

Відтак, у даному випадку незазначення в даній ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати процесуальним порушенням, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Надавши належну оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такої умови (принципу), як співмірність, суд дійшов висновку, що обрані позивачем заходи до забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, є обґрунтованими, а отже підлягають до застосування судом шляхом постановлення ухвали.

Отже, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням клопотання про технічну помилку підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

1.1. У задоволенні заяви в частині накладення арешту на майно відмовити.

2. Накласти арешт у межах ціни позову 380 910,84 грн. (триста вісімдесят тисяч дев`ятсот десять гривень 84 коп.) на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» або підлягають передачі або сплаті СТОВ «ДРУЖБА» і знаходяться у нього чи в інших осіб (90451, Закарпатська обл., Хустський р-н, село Стеблівка, вулиця Дружби, будинок 4, ).

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» (90451, Закарпатська обл., Хустський р-н, село Стеблівка, вулиця Дружби, будинок 4, ).

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 10.03.2021 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути пред`явлення до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 10.03.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України до Західного апеляційного господарського суду.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.Ф. Ремецькі