УХВАЛА

м. Київ

15.03.2021Справа № 910/18570/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО"

про відстрочку виконання рішення у справі

за позовом Акціонерного товариства "МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40)

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85)

про стягнення 222 091,68 грн

за участю представників

від позивача (стягувача): не з`явились

від відповідача (боржника): Позднякова І.О.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 222 091,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії у серпні 2019 року в обсязі 527 КВт.год та виставленому рахунку №45/31/8/1 від 09.09.2019 не здійснив оплати за надані послуги, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості у розмірі 325,92 грн. Крім того, відповідачем також не були виконані зобов`язання щодо оплати послуг з розподілу електричної енергії за лютий - вересень 2020 року у розмірі 221 765,76 грн. Тобто, за доводами позивача, у відповідача існує непогашена заборгованість у розмірі 222 091,68 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.02.2021 позов задоволено повністю, вирішено стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" заборгованість у розмірі 222 091 грн 68 коп. та судовий збір у розмірі 3 331 грн 38 коп.

01.03.2021 на виконання вищевказаного рішення суду було видано відповідний наказ.

02.03.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про відстрочку виконання рішення суду від 01.02.2021 на один рік.

Ухвалою Господарського міста Києва від 04.03.2021 призначено розгляд заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про відстрочення виконання рішення суду на 15.03.2021.

У судовому засіданні 15.03.2021 суд заслухав представника боржника, який підтримав подану заяву про відстрочку виконання рішення та просив її задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представника боржника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, що 26.12.2020 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гладищенком В.А. було винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням № 61493465, якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ДПЗД «Укрінтеренерго».

Зазначені дії державної виконавчої служби фактично призвели до блокування господарської діяльності ДПЗД «Укрінтеренерго» через неможливість здійснення виплати заробітної плати, податків та платежів необхідних' для виконання підприємством покладених Урядом України спеціальних обов`язків постачальника «останньої надії».

Крім того, невиконання ДПЗД «Укрінтеренерго» спеціальних обов`язків постачальника «останньої надії» несе набагато більшу загрозу для енергетичної безпеки, як всієї України, так і європейського енергетичного простору, оскільки виконання функцій постачальника «останньої надії» є виключними умовами для забезпечення загальносуспільних інтересів всіх учасників ринку електричної енергії, що свою чергу є не співрозмірним з діяльністю окремого ОСР - АТ "Миколаївобленерго", з порівняно невеликою територією лізензованої діяльності та без виконання ним спеціальних обов`язків, передбачених положеннями статті 62 Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVD-19)» від 17 березня 2020 року № 530-IX на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Запроваджений карантин та обмеження, впроваджені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, завдали збитки економіці України, зокрема галузі енергетики, житлово-комунального господарства, тепло та водопостачання, тому що призвели до збільшення неплатежів від громадян (населення) споживачів побутових послуг та ресурсів та, як наслідок, призвело до приросту заборгованості за спожиту електричну енергію споживачів постачальника «останньої надії», тому що саме населення (громадяни України) є джерелом отримання коштів споживачів постачальника «останньої надії», таких як житлово-комунальні підприємства (теплопостачання, експлуатація житлового фонду тощо) та водоканали.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року № 255 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", де відповідно до підпункту 12 пункту 2 заборонено на час карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, постачальникам електричної енергії, операторам систем розподілу електричної енергії здійснювати відключення та обмеження нижче технологічного мінімуму споживання електричної енергії підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, вугледобувних підприємств. Фактично Уряд заборонив відключати боржників зазначеної вище галузі промисловості, при цьому загальний борг підприємств вугільної промисловості та водоканалів становить 1 213,06 млн. грн. або 51% від розміру всієї заборгованості споживачів перед ДПЗД «Укрінтеренерго».

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2020 року № 1146 заборонено відключення за борги від електропостачання Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал», заборгованість якого перед ДПЗД «Укрінтеренерго» становить 75,46 млн. грн. або 3% від розміру всієї заборгованості споживачів перед ДПЗД «Укрінтеренерго».

Таким чином, протягом значного періоду часу склалися та існують об`єктивні причини, що унеможливлюють застосування до боржників, зі сторони ДПЗД «Укрінтеренерго», оперативно-господарської санкції (відключення електропостчання) для спонукання споживачів сплачувати за спожиту електроенергію, при цьому загальний борг споживачів (шахти, водоканали, житлово-комунальні підприємства) становить 1 851,6 млн. грн. або 77% від розміру всієї заборгованості споживачів перед ДПЗД «Укрінтеренерго».

Отже, за доводами боржника, наведені обставини скрутного фінансового становища виникли не з вини ДПЗД «Укрінтеренерго», а в силу об`єктивних та незалежних від боржника обставин, зокрема, внаслідок перебування на постачанні електричної енергії підприємств з тяжким фінансовим станом та підприємств критичної інфраструктури, наявність законодавчих актів, які забороняють ДПЗД «Укрінтеренерго» застосовувати до найбільших споживачів-боржників відключення або обмеження електропостачання споживачів боржників, а також спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Суд зазначає, що відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

В силу закріплених в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обстави для застосування визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення до 01.09.2021, яка жодним чином не зумовить порушення гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права на суд.

Також при вирішенні питання строку відстрочки суд вважає, що сім місяців відстрочення рішення суду не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення.

Керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Частково задовольнити заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/18570/20 від 01.02.2021.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/18570/20 від 01.02.2021 до 01.09.2021.

Ухвала набирає законної сили 15.03.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 16.03.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин