СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. Справа № 922/83/21

Cхідний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючий (суддя-доповідач): Судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від Позивача: від Прокуратури: від Відповідача-1: від Відповідача-2 Стойка О.В. Пушай В.І., Барбашова С.В. Склярук С.І. Альман Л.П. - за посвідченням; Владимирець А.О. - за посвідченням; Не з`явився; Не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області Литвиненка Андрія Олександровича м.Харків в інтересах держави в особі: Північно-Східного офісу Держаудитслужби м.Харків
на ухвалу господарського суду Харківської області
від13.01.2021 року
у справі№922/83/21 (суддя Шатерніков М.І.)
за позовом до відповідача: про Виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області Литвиненка Андрія Олександровича м.Харків в інтересах держави в особі: Північно-Східного офісу Держаудитслужби м.Харків 1.Безлюдівської селищної ради с.Безлюдівка, Харківська область 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіонбуд" м.Харків визнання недійсним рішення тендерного комітету, визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/83/21 за позовом Виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області (далі-Прокурор) в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби (далі-Позивач) до Безлюдівської селищної ради (далі-Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіонбуд" (далі-Відповідач-2) про: визнання недійсним рішення тендерного комітету Васищівської селищної ради у публічній закупівлі UА-2020-05-26-008129-b, оформлене протоколом засідання тендерного комітету від 17 червня 2020 року; визнання недійсним договору про закупівлю № 24-06-02 від 03.07.2020, укладеного між Васищівською селищною радою та ТОВ "Легіонбуд" щодо виконання робіт з реконструкції Васищівського селищного клубу за адресою: вул. Орешкова, 45 смт. Васищеве Харківського району Харківської області з моменту його укладання, у тому числі, всі наявні додаткові угоди до нього.

Разом з вищезазначеною позовною заявою Прокурором було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої останній просив суд вжити наступні заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Відповідачу-2, який є підрядником відповідно до договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020, вчиняти дії на виконання умов оскаржуваного договору про закупівлю робіт в частині виконання робіт по об`єкту: "Реконструкція Васищівського селищного клубу за адресою: вул. Орєшкова, 45, смт. Васищеве Харківського району Харківської області" в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1 договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020); заборони Відповідачу-1, який є правонаступником Васищівської селищної ради Харківського району на підставі рішення Безлюдівської селищної ради від 10.12.2020, розпорядником коштів відповідно до договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020, вчиняти дії на виконання умов оскаржуваного договору про закупівлю робіт в частині прийняття та оплати належним чином виконаних робіт по об`єкту Реконструкція Васищівського селищного клубу за адресою: вул. Орєшкова, 45, смт. Васищеве Харківського району Харківської області" в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1 договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020).

У якості підстав до забезпечення позову Прокурор зазначав, що необхідність вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову обумовлена специфікою договорів про надання послуг щодо реконструкції нерухомості. Зокрема, Прокурор наголошував, що невжиття вищезазначених заходів забезпечення позову у подальшому може істотно ускладнити ефективний захист інтересів держави щодо раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, в даному випадку, коштів місцевого бюджету, які б могли бути раціонально використані на виконання соціально-економічних програм розвитку села.

Прокурор просив врахувати, що замовником - Васищівською селищною радою Харківського району Харківської області на виконання умов оскаржуваного договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020 вже здійснено часткову оплату у розмірі 2 079 809,59 грн., про що свідчить платіжні документи, розміщені на офіційному сайті 007.org.ua., що прямо свідчить про вчинення дій, спрямованих на унеможливлення задоволення та виконання судового рішення за первісним позовом Прокурора.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.01.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви, суд першої інстанції вважав визначені заявником підстави до вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими та такими що є неспівмірними з позовними вимогами.

Прокурор, не погодившись із прийнятою ухвалою, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2021 року у справі №922/83/21 скасувати, вважаючи висновок суду про відсутність обставин для забезпечення позову таким, що не відповідає приписам діючого законодавства.

Зокрема, заявник зазначав наступне:

- висновок суду першої інстанції про не заявлення Прокурором реституції є хибними, так як останнім в позовній заяві зазначено про застосування в даній справі наслідків визнання недійсним спірного договору;

- сама вимога про визнання правочину недійсним ставить під обґрунтований сумнів доцільність його виконання, оскільки спірний Договір № 24-06-02 від 03.07.2020 року укладено з порушенням положень п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі", п. п. 5, 8 "Інструкції з підготовки тендерної документації" та п. п. 2, 3 Додатка 2 до Тендерної документації, а також вимог ст. 31 Закону України "Про публічні закупівлі";

- Відповідач-2 не має необхідних для виконання робіт техніки, працівників відповідної кваліфікації, підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів, отже таке виконання порушить мету Закону України "Про публічні закупівлі" та призведе до неефективного використання коштів місцевого бюджету;

- необхідно враховувати потенційні ризики невиконання рішення та відновлення порушених прав Позивача у разі задоволення позовних вимог та безпосереднього виконання судового рішення.

Інших доводів апеляційна скарга Прокурора не містить.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 року у справі №922/83/21 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області Литвиненка Андрія Олександровича м.Харків в інтересах держави в особі: Північно-Східного офісу Держаудитслужби м.Харків на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2021 року та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2021 року у зв`язку з перебування у відпустці судді Попкова Д.О. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Стойка О.В., судді Барбашова С.В., Пушай В.І.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 09.03.2021 року від Відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній просив суд апеляційну скаргу Прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 13.01.2021 року по справі №922/83/21 - без змін. Також у відзиві було заявлено про здійснення розгляду даної справи без участі представника Відповідача-2.

Будь-яких заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.

Прокурор та представник Позивача в судовому засіданні підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі, просили суд апеляційну скаргу задовольнити, а спірну ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Представники Відповідачів в судове засідання 10.03.2021 року не з`явилися, до початку судового засідання клопотань або заяв з цього приводу не надали, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду підлягає залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Заяву про забезпечення позову, Прокурор обґрунтовує наступним:

- невжиття заходів забезпечення позову у подальшому може істотно ускладнити ефективний захист інтересів держави щодо раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, в даному випадку, коштів місцевого бюджету, які б могли бути раціонально використані на виконання соціально-економічних програм розвитку села;

- на виконання умов оскаржуваного договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020 вже здійснено у розмірі 2 079 809.59 грн., відповідно до платіжних документів, розміщених на офіційному сайті 007.org.ua., що прямо свідчить про вчинення дій, спрямованих на унеможливлення задоволення та виконання судового рішення за первісним позовом Прокурора.

Інших обставин, які б свідчили про майбутнє утруднення або неможливість виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позову в заяві про забезпечення позову Прокурор не наводить.

Предметом позову в межах даної справи, на забезпечення якого подану вищезазначену заяву, є визнання недійсним рішення тендерного комітету Васищівської селищної ради у публічній закупівлі UА-2020-05-26-008129-b, оформленого протоколом засідання тендерного комітету від 17 червня 2020 року, а також визнання недійсним договору про закупівлю № 24-06-02 від 03.07.2020 (далі-Договір), укладеного між радою та Відповідачем-2 щодо виконання робіт з реконструкції Васищівського селищного клубу.

Так, судом першої інстанції зазначено, що у випадку задоволення вищезазначеного позову, рішення тендерного комітету та спірний Договір будуть визнані недійсними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинення або невчинення Відповідачами дій, спрямованих на виконання оскаржуваного Договору, жодним чином не вплине на можливість виконання рішення про визнання недійсними договору та рішення тендерного комітету.

Також суд першої інстанції в оспорюваній ухвалі зазначає, що відповідної вимоги щодо застосування наслідку недійсності правочину у вигляді реституції Прокурором у даній справі не заявлено. Відповідно, питання щодо повернення сторонами всього отриманого за оскаржуваним договором не стосується виконання рішення у даній справі.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Приписами ст. 208 ГК України передбачено, що якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Так, чинним законодавством визначений чіткий механізм застосування реституції при визнанні правочину недійсним, у тому числі шляхом відшкодування вартості отриманого за договором.

Надана Прокурором заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування неможливості здійснення реституції у випадку визнання судом недійсним спірного Договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що в позовній заяві зазначено про застосування в даній справі наслідків визнання недійсним спірного Договору не беруться колегією суддів до уваги, так як відповідної вимоги щодо застосування реституції в разі визнання спірного Договору недійсним позовна заява не містить.

Щодо вимог зазначених в заяві про забезпечення позову про заборону вчиняти Відповідачу-1 та Відповідачу-2 відповідні дії, спрямовані на виконання спірного Договору, судом першої інстанції зазначено наступне.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що до моменту визнання договору недійсним у судовому порядку, він має вважатися правомірним та виконуватися сторонами належним чином, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, зазначаючи, що введення ним заборони вчиняти дії, що спрямовані на виконання умов Договору, який на даний час не визнано недійсним, призведе до порушення вищевказаних умов чинного законодавства та фактично буде перешкоджати господарській діяльності Відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що сама вимога про визнання правочину недійсним ставить під обґрунтований сумнів доцільність його виконання, в силу порушенням при його укладенні сторонами вимог чинного законодавства є такими, що суперечать вищенаведеним приписам чинного законодавства, а отже не можуть братися до уваги колегією суддів.

Судом першої інстанції було зазначено, що відповідно п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, однак такої пропозиції подана Прокурором заява не містить.

Доводів на спростування вищенаведених висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Отже, наведені Прокурором в заяві обставини не свідчать про вчинення Відповідачами дій, спрямованих на унеможливлення задоволення та виконання судового рішення за первісним позовом.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Прокурором в заяві не було належним чином обґрунтовано, яким чином заборона Відповідачам вчиняти дії щодо виконання Договору дозволить виконати рішення суду у даній справі у випадку задоволення судом позовних вимог.

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, суд повинен враховувати інтереси та оцінювати ризики для всіх сторін справи, застосовуючи заходи до забезпечення позову.

Посилання в заяві на факт того, що на виконання умов оскаржуваного Договору про закупівлю робіт № 24-06-02 від 03.07.2020 вже здійснено у оплату в розмірі 2 079 809,59 грн., а Відповідачем-2 вже частково виконані роботи не може бути достатньою підставою для задоволення відповідної заяви Прокурора, оскільки до моменту визнання судом спірного правочину недійсним він має виконуватися в силу його правомірності. Лише доводи щодо незаконності укладення спірного договору та порушення прав та законних інтересів держави в особі Позивача і є предметом доведення в межах даного спору по суті, але ці обставини не можуть вважатися встановленими на момент заявлення позову.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи спірну ухвалу, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної заяви про забезпечення позову судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

За таких підстав, судова колегія вважає, що висновки господарського суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводам заявника надана вірна юридична оцінка, прийнята ухвала відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області Литвиненка Андрія Олександровича м.Харків в інтересах держави в особі: Північно-Східного офісу Держаудитслужби м.Харків на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2021 року у справі №922/83/21 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2021 року у справі №922/83/21 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Харківську місцеву прокуратуру №6 м.Харків.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.03.2021

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя С.В. Барбашова

Суддя В.І. Пушай