РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2021Справа № 910/17176/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтер ГТВ »

до 1. Приватного акціонерного товариства « ДТЕК Київські регіональні електромережі »

2. Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтергума 2010 »

про визнання недійсним договору від 14.08.2020 р. № 220085522

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Окуджава Г.Л.

Представники сторін:

Від позивача Марченко О.Г. - адвокат

Від відповідача - 1 Маркушев Я.С. - предст.; Мокрієнко Т.В. - предст.

Від відповідача - 2 Колесник К.А. - адвокат

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю « Інтер ГТВ » звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідачів - приватного акціонерного товариства « ДТЕК Київські регіональні електромережі » та товариства з обмеженою відповідальністю « Інтергума 2010 » про визнання недійсним договору споживача на надання послуг з розподілу електричної енергії від 14.08.2020 р. № 220085522, що укладений між приватним акціонерним товариством « ДТЕК Київські регіональні електромережі » та товариством з обмеженою відповідальністю « Інтергума 2010 »

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.12.2020 р. відкрите провадження у справі № 910/17176/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення розгляду зазначеної справи на 04.02.2021 р.

У судовому засіданні 04.02.2021 р. оголошувалась перерва на 25.02.2021 р.

Представник відповідача - 1 у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - 2 у відзиві на позовну заяву також проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2020 р. між відповідачем - 1 ( оператором системи розподілу ) та відповідачем - 2 ( споживачем ) був укладений договір споживача на надання послуг з розподілу електричної енергії № 220085522.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач - 1 надає відповідачу - 2 послуги з розподілу ( передачі ) електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 309 та кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 310, згідно з « Правилами роздрібного ринку електричної енергії », затверджених постановою НКРЕКП України № 312 від 14.03.2018 р. за об`єктом нерухомого майна по вул. Леваневського, 85 в місті Біла Церква, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до договору.

Позивачем заявлені вимоги про визнання вказаного договору недійсним.

Вказані вимоги позивача ґрунтуються на твердженнях, що він є власником нерухомого майна за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85 та 60 трансформаторних підстанцій, повітряних та кабельних мереж, здійснює забезпечення себе та субспоживачів електроенергією; на підставі договору здійснюється спільне з постачальником користування технологічними мережами; спірним договором порушено право власності позивача на технологічні мережі; договір укладений за відсутності у відповідача -2 всього обсягу правосуб`єктності, при укладенні спірного договору порушено порядок приєднання до системи розподілу, порушено порядок укладення спірного договору, оскільки не відбулося переходу права власності на електроустановки, а лише прав власності на нерухоме майно та інше.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про наявність підстав для визнання договору споживача на надання послуг з розподілу електричної енергії від 14.08.2020 р. № 220085522 недійсним.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, передбаченими законом.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Таким чином, заявляючи позов про визнання недійсним правочину (у даному випадку - договір споживача на надання послуг з розподілу електричної енергії від 14.08.2020 р. № 220085522 ) позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін в межах викладених позивачем у позові доводів щодо недійсності оскаржуваного правочину суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та визнання договору споживача на надання послуг з розподілу електричної енергії від 14.08.2020 р. № 220085522 недійсним, з наступних підстав:

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Суд зазначає, що чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Таким чином, позивачем у справі про визнання договору недійсним може бути не сторона (учасник) оспорюваного правочину лише у випадку, якщо відповідна особа доведе суду належними та допустимими доказами факт порушення оспорюваним правочином її прав та охоронюваних законом інтересів, а суд в такому випадку перевіряє доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову.

Позивач у позовній заяві стверджує, що є власником нежитлових будівель за адресою: вул. Леваневського, 85 в місті Біла Церква з реєстраційними номерами: 3750526, 27465296, 23168044, 23168126, 23168577, 23168755, 23168921, 23169003, 23169092, 23169141, 28299956, 23166022

Натомість, як встановлено судом зазначені об`єкти вибули із власності позивача у грудні 2017 р. на підставі вимоги ПАТ « Сбербанк » № 7543/5/28-2 від 26.07.2017 р. по іпотечному договору, який посвідчений 17.06.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. ( реєстровий номер 460 ), договору про внесення змін та доповнень, який посвідчений 22.06.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. ( реєстровий номер 498 ), договору про внесення змін та доповнень № 2, який посвідчений 25.05.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. ( реєстровий номер 462 ), та були зареєстровані за АТ « Сбербанк » на праві приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами № 03, 103, 03, 03, 03, 03, 03, 03, 03, 03, 03.

В подальшому, 14.02.2020 р. між АТ « Сбербанк » ( продавцем ) та ТОВ « Інтергума - 2010 » ( покупцем, відповідачем - 2 ) був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. за реєстровим номером 353.

На підставі вказаного договору на умовах розстрочення платежу продавець продав, а покупець придбав нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, зокрема:

нежитлова будівля, загальною площею 191621,6 кв.м.

нежитлова будівля, літ. А-6, загальною площею 3851,4 кв.м., опис об`єкта - бункерний склад сажі, А - 6, 3851,4 кв.м.

нежитлова будівля, літ. 2М загальною площею 934,7 кв.м., опис об`єкта - прохідна № 2.

нежитлова будівля, літ. О, загальною площею 5747,1 кв.м., опис об`єкта - адміністративно - побутовий корпус № 1 « О »

нежитлові будівлі: літ. «А » пл. 1565,0 кв.м., літ. « Б » пл. 360,5 кв.м., літ. « В » пл. 125,3 кв.м., літ. « Г » пл. 65,0 кв.м., літ. « Д » пл. 138,9 кв.м., опис об`єктів: склад масел, літ. « А » пл. 1565 кв.м., тепляк « Б », 360,5 кв.м., АБК « В », 125, 3 кв.м., насосна, літ. « Г » пл. 65,0 кв.м., механічна майстерня, літ. « Д » пл. 138,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85 приміщення 1.

нежитлове приміщення, загальною площею 8556,0 кв.м. в нежитловій будівлі літ « Р », опис об`єкта - адміністративно - побутовий корпус № 3 літ. « Р » пл. 8556,0 кв.м.

нежитлова будівля, літ. « 2Р », загальною площею 17,0 кв.м., опис об`єкта: караульне приміщення, « 2Р », 17,0 кв.м.

нежитлова будівля, літ. « Н », загальною площею 140,8 кв.м., опис об`єкта: корпус № 100, літ. « Н », 140,8 кв.м.

нежитлова будівля, літ. « Л », загальною площею 241,5 кв.м., опис об`єкта: насосна станція, літ. « Л », 241,5 кв.м.

нежитлова будівля, « 2О », загальною площею 16,9 кв.м., опис об`єкта: вагова автомобільна, « 2О », 16,9 кв.м.

нежитлова будівля, літ « Е », загальною площею 1100,8 кв.м., опис об`єкта: модуль центральної заводської лабораторії « Е », 1100,8 кв. м.

Зазначені об`єкти на момент їх продажу ТОВ « Інтергума-2010 » належали АТ « Сбербанк » на праві приватної власності. ( зареєстровані за АТ « Сбербанк » на праві приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами № 03, 103, 03, 03, 03, 03, 03, 03, 03, 03, 03 ), а тому суд вважає, що спірним договором права позивача не були порушені, у зв`язку з відсутністю будь - яких об`єктів нерухомого майна позивача за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85

Спірний договір укладений відповідачем - 1 з ТОВ « Інтергума-2010 » ( відповідачем - 2 ) на правах користувача, який набув право власності на об`єкт приєднаний раніше до електричної мережі основного споживача - ТОВ « Преміорі », тобто таким чином змінився власник електроустановки ( об`єкту нерухомого майна, як комплексу взаємопов`язаних устаткування і споруд, призначених для споживання електричної енергії ), а не приєднано нового споживача, як стверджує позивач.

Таким чином, враховуючи відсутність у позивача доказів підтверджуючих його права власності чи користування на об`єкт нерухомого майна та електричні мережі по вулиці Леваневського, 85 в місті Біла Церква, зміст договору про розподіл електричної енергії від 14.08.2020 р. № 220085522 не суперечить Цивільному кодексу України та іншим нормативно - правовим актам, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вказаний договір укладений між відповідачем - 1 та відповідачем - 2 у встановлений формі, відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312, з необхідним обсягом цивільної дієздатності у сторін. Волевиявлення учасників правочину носить вільний характер і відповідає їх внутрішній волі. Спірний договір про розподіл електричної енергії спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 11.03.2021

Суддя В.І.Пінчук