ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 рокуСправа № 912/349/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Олійник В.В., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка"

про стягнення 93 709,73 грн

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр" (далі ТОВ - "Національний контент центр") до Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" (далі - ПАТ Телерадіокомпанія "Веселка") про стягнення заборгованості за Субліцензійним договором №107-ІМГ/20 від 01.01.2020 за період з 01.08.2020 по 31.12.2020 у розмірі 93 709,73 грн, з яких: 90 000,00 грн - борг, 1 134,00 грн - інфляційне збільшення, 515,43 грн - 3% річних, 2 060,30 грн - пеня, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Субліцензійного договору №107-ІМГ/20 від 01.01.2020 в частині сплати щомісячної винагороди (роялті).

Також у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд у разі неявки у судове засідання повідомленого представника позивача, розгляд справи провести зо його відсутності.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

В ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивач та відповідач участі у судовому засіданні 02.03.2021 не брали, хоча належним чином повідомлені про місце, дату та час засідання суду, що підтверджується наявними у с праві доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Позивач у позові зазначив. що у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленої сторони позивача, розгляд справи провести за її відсутності.

З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні подані позивачем докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

01.01.2020 між позивачем (Ліцензіат) та відповідачем (Субліцензіат) укладено Субліцензійний договір №107-ІМГ/20 (далі - Договір) (а.с. 14-19).

Відповідно до п. 1.1 Договору Ліцензіат надає Субліцензіату невиключне майнове право на використання Телепрограм шляхом Ретрансляції в Телемережі в аналоговому, цифровому форматі мовлення на Території в межах строку дії Договору.

У розділі Терміни та визначення встановлено основні поняття, такі як: Телепрограми, Телемережа та Територія та вживаються в наступному значенні:

- ретрансляція - прийом та одночасна передача повних і незмінних Телепрограм в режимі реального часу у повному обсязі без затримки та змін;

- телепрограма - об`єднана єдиною творчою концепцією сукупність Передач, яка транслюється під певним Логотипом та відповідно до сітки мовлення і має назву: "ІНТЕР", "К1", "К2", "НТН", "МЕГА", "Ентер-фільм", "ПІКСЕЛЬ ТV", Zoom. В сукупності вживаються, як Телепрограми. Є об`єктом суміжних прав;

- тслемережа - телекомунікаційна система замкнутого/закритого типу, що включає сукупність технічних засобів та споруд, які використовує Субліцензіат для маршрутизації, комутації, передавання телевізійного сигналу по проводових, оптичних чи інших електромагнітних системах між кінцевим обладнанням для надання можливості Абонентам перегляду Пакету телепрограм. Для уникнення будь-яких непорозумінь, ретрансляція Телепрограм з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет прямо заборонена цим Договором;

- територія - означає територію, на яку розповсюджуються невиключні права на Ретрансляцію Телепрограм, і становить територію м.Світловодськ Кіровоградської області.

Згідно з п. 4.1 Договору за використання прав, наданих відповідно до пункту 1.1. Договору, Субліцензіат сплачує Ліцензіату щомісячну Винагороду (роялті) у період з 01 січня по 31 грудня 2020 року у розмірі 18 000,000 грн на місяць без ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 Договору Винагорода (роялті) зазначена в п.4.1. Договору не є об`єктом оподаткування ПДВ, відповідно до абз. 2 п. п. 196.1.6. п. 196.1. ст. 196 Податкового кодексу України та відповідно до п. п. 14.1.225 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що винагорода (роялті) за звітний місяць зазначена у п. 4.1. Договору виплачується Субліцензіатом на підставі рахунку Ліцензіата або даного Договору, шляхом перерахування коштів у повному обсязі на поточний рахунок Ліцензіата не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, який іде за звітним.

За умовами п. 4.6 Договору сторони зобов`язуються щомісячно оформлювати та підписувати відповідний двосторонній Акт надання-використання права (далі - Акт), який є засвідченням факту виконання умов Договору. Акт датується останнім числом звітного місяця і надсилається Ліцензіатом Субліцензіату не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Субліцензіат зобов`язується протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання Акту, повернути підписаний Акт Ліцензіату або надати письмові мотивовані заперечення щодо підписання такого Акту. У випадку, коли Ліцензіат протягом вказаного строку не отримує від Субліцензіата підписаного Акта або мотивованої відмови, в день закінчення вказаного строку такий Акт вважається прийнятим Субліцензіатом, права належно наданими та використаними без зауважень, а Винагорода (роялті) підлягає виплаті.

У випадку несвоєчасної виплати Субліцензіатом Винагороди (роялті) Ліцензіату, Ліцензіат має право стягнути з Субліцензіата пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного Субліцензіатом зобов`язання за кожний день прострочення (п. 5.1.6 Договору).

Всі штрафи та пеня, передбачені умовами Договору, підлягають виставленого рахунку та/або претензії Ліцензіата, але не пізніше, ніж через 10 днів з дати одержання Субліцензіатом такого рахунку та/або претензії Ліцензіата (п. 5.1.7 Договору).

Цей Договір набирає чинності з 01.01.2020 і діє до 31.12.2020 (п. 8.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

На виконання умов Договору позивач щомісяця направляв на адресу відповідача акти надання-використання прав (далі - Акти) в період з серпня по грудень 2020 року включно.

Відповідач підписав та повернув позивачеві Акти за серпень та вересень 2020 року (а.с. 20, 21), а саме:

- акт надання-використання прав №107-8-ІМГ/20 від 31.08.2020;

- акт надання-використання прав №107-9-ІМГ/20 від 30.09.2020.

Позивач також направив відповідачеві підписані Акти зі своєї сторони (а.с. 22, 23-25):

- акт надання-використання прав № 107-10-1МГУ20 від 31.10.2020 та рахунок за жовтень 2020 року, що підтверджується фіскальним чеком про поштове відправлення 084 від 03.11.202;

- акт надання-використання прав №107-11-ІМГ/20 від 30.11.2020 та рахунок за листопад 2020 року, що підтверджується фіскальним чеком про поштове відправлення 690 від 01.12.2020;

- акт надання-використання прав №107-12-ІМГ/20 від 31.12.2020 та рахунок за грудень 2020 року, що підтверджується фіскальним чеком про поштове відправлення 520 від 31.12.2020.

Згідно загальнодоступної інформації у розділі "Трекінг" на сайті АТ "Укрпошта " (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html):

- акт надання-використання прав № 107-10-1МГУ20 від 31.10.2020 отримано відповідачем 06.11.2020;

- акт надання-використання прав №107-11-ІМГ/20 від 30.11.2020 отримано відповідачем 05.12.2020;

- акт надання-використання прав №107-12-ІМГ/20 від 31.12.2020 отримано відповідачем 05.01.2021.

Однак, відповідач суму заборгованості не сплатив, станом на дату подачі даної позовної заяви, підписані акти надання-використання прав №107-10-ІМГ/20 від 31.10.2020, №107-11-ІМГ/20 від 30.11.2020 та №107-12-ІМГ/20 від 31.12.2020 відповідач не повернув, не надав мотивовані заперечення щодо підписання Актів, не надав жодного обґрунтованого пояснення чому не виплачує винагороду за Договором та чому не повернув підписаних зі своєї сторони Актів.

Аналізуючи зміст п. 4.6. Договору, враховуючи не повернення протягом 5 робочих днів з дня отримання підписаних Актів Ліцензіату та не надано письмових мотивованих заперечень щодо підписання таких Актів, господарський суд дійшов висновку про прийняття відповідачем Актів та виникнння у позивача права на отримання винагороди (роялті) у встановленому Договором розмірі.

Відповідно до умов Договору позивач передав невиключне майнове право на використання телепрограм шляхом ретрансляції, а відповідач в свою чергу зобов`язаний виплачувати позивачеві щомісячну винагороду (роялті) за надані права у розмірі 18 000,000 грн на місяць до 20-го числа місяця, наступного за звітним на підставі рахунку позивача або Договору.

Позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором. Претензії щодо виконання умов Договору зі сторони відповідача позивачем не заявлялися.

Згідно до ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення прав і обов`язків, які повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України, у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 1109 Цивільного кодексу України предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними. Права на використання об`єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату. У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України.

Факт використання відповідачем невиключної ліцензії за Договором підтверджується наявними у матеріалах справи Актами надання-використання прав, кожен з яких на суму 18 000,00 грн: Акт №107-8-ІМГ/20 від 31.08.2020; Акт №107-9-ІМГ/20 від 30.09.2020; Акт № 107-10-1МГУ20 від 31.10.2020; Акт надання-використання прав №107-11-ІМГ/20 від 30.11.2020; Акт надання-використання прав №107-12-ІМГ/20 від 31.12.2020, стосовно яких не надано запереч з боку сторін та складають загальну суму у розмірі 90 000,00 грн (а.с. 20, 21, 23).

При цьому, матеріали справи містить докази направлення та отримання відповідачем підписаних позивачем актів надання-використання прав, зокрема, від 30.11.2020, 31.12.2020, які фактично отриманні відповідачем, однак будь які заперечення з боку використання останнім таких прав з його боку не надано, а тому - відсутні (а.с. 22, 24, 25, 26).

Як стверджує позивач, відповідач у домовлений та визначений у спірних договорі строк, оплату за користування невиключною ліцензією не вніс, чим порушив умови вказаного зобов`язання.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного Кодексу України).

Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач систематично порушував умови Договору в частині оплати винагороди (роялті) за надані права, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 90 000,00 грн за період з 01.08.2020 по 31.12.2020.

Станом на час вирішення спору, доказів сплати визначеної договором винагороди (роялті) за період з серпень-грудень 2020 суду не надано, існування за ПАТ Телерадіокомпанія "Веселка" заборгованості за Договором у розмірі 90 000,00 грн не спростовано.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені Договором відповідач зобов`язаний був перераховувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті) не пізніше 20 числа місяця, який слідує за звітним періодом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо виплати винагороди (роялті) та не спростував заявлених позовних вимог, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови Субліцензійного договору №107-ІМГ/20 від 01.01.2020 та положення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 90 000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 134,00 грн - інфляційні втрати, 515,43 грн - 3% річних, 2 060,30 грн - пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У випадку несвоєчасної виплати Субліцензіатом Винагороди (роялті) Ліцензіату, Ліцензіат має право стягнути з Субліцензіата пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного Субліцензіатом зобов`язання за кожний день прострочення (п. 5.1.6 Договору).

Всі штрафи та пеня, передбачені умовами Договору, підлягають виставленого рахунку та/або претензії Ліцензіата, але не пізніше, ніж через 10 днів з дати одержання Субліцензіатом такого рахунку та/або претензії Ліцензіата (п. 5.1.7 Договору).

Позивачем здійснено розрахунок пені на загальну суму 2 060,30 грн, з яких:

- на суму боргу 18 000,00 грн (борг за серпень 2020) за період з 22.09.2020 по 29.01.2021 нараховано 171,15 грн;

- на суму боргу 18 000,00 грн (борг за вересень 2020) за період з 21.10.2020 по 29.01.2021 нараховано 365,90 грн;

- на суму боргу 18 000,00 грн (борг за жовтень 2020) за період з 21.11.2020 по 29.01.2021 нараховано 548,85 грн;

- на суму боргу 18 000,00 грн (борг за листопад 2020) за період з 22.12.2020 по 29.01.2021 нараховано 708,20 грн;

- на суму боргу 18 000,00 грн (борг за грудень 2020) за період з 21.01.2021 по 29.01.2021 нараховано 266,30 грн

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд встановив, що він здійснений арифметично правильно та підлягає задоволенню в цій частині у розмірі 2 060,30 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Позивачем здійснено наступний розрахунок інфляційних втрат:

- на суму заборгованості 18 000,00 грн за період з 22.09.2020 по 20.10.2020 інфляційні втрати становлять 180,00 грн;

- на суму заборгованості 36 000,00 грн за період з 21.10.2020 по 20.11.2020 інфляційні втрати становлять 468,00 грн;

- на суму заборгованості 54 000,00 грн за період з 21.11.2020 по 31.12.2020 інфляційні втрати становлять 486,00 грн.

Таким чином, сума інфляційних втрат за період прострочення складає 1 134,00 грн.

Позивачем здійснено нарахування 3 % річних у загальному розмірі 515,43 грн:

- за період прострочення з 22.09.2020 по 20.10.2020 на суму боргу 18 000,00 грн 3% річних становить - 42,79 грн;

- за період прострочення з 21.10.2020 по 20.11.2020 на суму боргу 36 000,00 грн 3% річних становить - 91,48 грн;

- за період прострочення з 21.11.2020 по 21.12.2020 на суму боргу 54 000,00 грн 3% річних становить - 137,21 грн;

- за період прострочення з 22.12.2020 по 20.01.2020 на суму боргу 72 000,00 грн 3% річних становить - 177,37 грн;

- за період прострочення з 21.01.2021 по 29.01.2021 на суму боргу 90 000,00 грн 3% річних становить - 66,58 грн.

Господарський суд перевіривши розрахунки 3% річних та нарахувань втрат від інфляції встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам законодавства, умовам Договору та здійснено арифметично правильно, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в цій частині.

Враховуючи встановлені обставини справи, господарський суд встановив обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому останні підлягають задоволенню повністю у розмірі 93 709,73 грн, з яких: 90 000,00 грн - борг, 1 134,00 грн - інфляційне збільшення, 515,43 грн - 3% річних, 2 060,30 грн - пені.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. М. Грушевського, буд. 18, код ЄДР 23224848) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 30, код ЄДР 35392305) 93 709,73 грн, з яких: 90 000,00 грн - борг, 1 134,00 грн - інфляційне збільшення, 515,43 грн - 3% річних, 2 060,30 грн - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр" на електронну пошту: ;

Приватному акціонерному товариству телерадіокомпанія "Веселка" та на електронну пошту: .

Дата складення повного рішення 09.03.02021.

Суддя Л.С. Вавренюк