РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/115/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК",

місцезнаходженння: вул. Сахарова, буд.78, м. Львів, 79026

електронна адреса:

адреса для листування: проспект Ю.Гагаріна, 23, а/с 57, м. Київ, 02094

електронна адреса:

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ОПТТРЕЙДІНГ"

проспект Перемоги, буд. 95, м. Чернігів, 14000

про стягнення 73277,64 грн

без виклику учасників справи

Акціонерним товариством "Кредобанк" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ОПТТРЕЙДІНГ" про стягнення 73277,64 грн, у тому числі 53473,20 грн - неповернута сума кредиту, 14515,70 грн - прострочені відсотки, 51,99 грн - нараховані відсотки та 5236,75 грн - нарахована пеня по простроченій заборгованості.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань, які виникли через перевищення використання Ліміту витрат (Технічний Овердрафт) на поточному рахунку.

Також позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження № 556/2020 від 29.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, та попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 05.02.2021 була направлена на електронні адреси позивача та його представника та отримана останніми, що підтверджується електронними листами позивача та його представника із зазначенням про отримання ухвали суду.

Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 05.02.2021, на правлена на поштову адресу відповідача, вказану в позовній заяві (проспект Перемоги, буд. 95, м. Чернігів, 14000), повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяви про зміну місцезнаходження від відповідача до суду не надходило.

Судом були вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації відповідача, у зв`язку з чим отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача станом на 04.02.2021, відповідно до якого місцезнаходження юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ОПТТРЕЙДІНГ": Україна, 14021, м. Чернігів, пр. Перемоги, будинок 95.

Таким чином, відповідач також був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до Господарського процесуального кодексу строк не скористався. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що також передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

01.10.2018 Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ОПТТРЕЙДІНГ» (надалі - клієнт) підписано Заяву № про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК та Заяву про відкриття поточного рахунку, які є Додатками 1.1. та 1.2. до Правил надання комплексних банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у ПАТ «Кредобанк».

У заяві № про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК зазначено наступну схему функціонування БПК - із загальним лімітом витрат для всіх БПК.

Відповідно до п. 1.2. Статуту АТ «Кредобанк» (нова редакція), зареєстрованого в реєстрі за № 9614 від 06.12.2018 Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бабій О. В., з метою приведення Статуту у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 № 2210-VIII та згідно з рішенням Акціонера № 03/2018 від 29.11.2018 Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк».

Отже, АТ «Кредобанк» виступає правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» і є належним позивачем у даній справі.

Відповідно до п.2.1 Правил надання комплексних банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у ПАТ «Кредобанк», затверджених Рішенням Правління ПАТ «КРЕДОБАНК» №480 від 24.04.2017, із змінами та доповненнями (надалі - Правила), Правила є системою оприлюднених умов, які регулюють надання банком клієнтам банківських послуг.

Відповідно до договору послуг та Правил банком можуть надаватись клієнту наступні види банківських послуг: відкриття та закриття поточних рахунків, розрахунково-касове обслуговування, обслуговування за допомогою системи, відкриття та обслуговування вкладних рахунків, розміщення вкладів, обслуговування зарплатних проектів, видача (оформлення) та використання БПК, купівля, продаж, обмін іноземної валюти, переказ готівки, регулярні платежі, обслуговування кредиту (позики, в т.ч. поворотної фінансової допомоги) в іноземній валюті/гривні/банківських металах від нерезидента, надання в користування сейфу (п.п. 2.2.1 - 2.2.10 Правил).

Відповідно до п. 2.3 Правил, останні не регулюють відносини між банком та клієнтом щодо кредитування рахунку/рахунків.

Договір послуг укладається шляхом підписання клієнтом та банком, а у випадках, що випливають з Правил, - лише клієнтом, відповідної/відповідних стандартних форм документів (п. 3.1 Правил).

При укладенні між банком та клієнтом договору послуг, положення Правил, Тарифів, вважаються включеними до договору послуг у якості його невід`ємної частини та становлять його умови. Зазначені умови є типовими умовами (ст. 630 Цивільного кодексу України) договорів послуг, за винятком умов щодо яких в Правилах визначено, що вони можуть бути погоджені сторонами з відхиленням від умов, встановлених Правилами та/або Тарифами та/або стандартними формами документів (п. 3.2 Правил).

Договори послуг є договорами приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу України). Банк вправі відмовити клієнту в укладенні договору послуг, якщо клієнт пропонує банку укласти такий договір послуг на умовах, відмінних від визначених цими Правилами, тарифами та/або стандартами формами документів, а також в інших випадках, якщо це випливає з правил чи законодавства (п. 3.3 Правил).

Фактом укладення договору послуг клієнт засвідчує, що на момент укладення клієнт ознайомився з усіма положеннями Правил, тарифами, а також іншими документами, інформацією, які розміщені на Інтернет-сторінці банку та з урахуванням яких надаються банківські послуги, повністю розуміє їхній зміст та беззастережно погоджується з ними (п. 3.4 Правил).

При укладенні договору послуг клієнт приймає на себе всі обов`язки та набуває прав, передбачених Правилами, так само як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Правилами (п. 3.5 Правил).

Отримання клієнтом банківських послуг можливо на підставі укладення сторонами договору банківського рахунку, згідно з яким здійснюється відкриття поточних рахунків, розрахунково-касове обслуговування, а також можуть надаватися інші банківські послуги (п. 3.9. Правил).

Банк відкриває клієнту поточні рахунки, у випадку та на умовах, визначених чинним законодавством України, внутрішніми актами банку, цими Правилами, Тарифами та стандартними формами документів, які є додатками до Правил (п. 1.1.1 розділ ІІ Правил).

Поточні рахунки відкриваються банком на підставі укладеного сторонами договору банківського рахунку, заяви клієнта про відкриття поточного рахунку, згідно з встановленої стандартної форми документів та інших документів (п. 1.1.2 розділ ІІ Правил).

Договір банківського рахунку припиняє своє дію в разі закриття всіх поточних рахунків, що були відкриті згідно з ним (п. 3.14 Правил).

Розрахунки за банківськими послугами здійснюються за тарифами (п. 6.1 Правил).

Тарифи на банківські послуги (в т.ч. розміри, строки (терміни) та порядок їх сплати/утримання тощо) визначаються банком самостійно (п. 6.2 Правил).

Тарифи банку публікуються на інтернет сторінці банку або розміщуються в загальнодоступних місцях приміщень операційних або касових підрозділів банку (відділень) (п. 6.3 Правил).

Розрахунки між сторонами здійснюються на підставі діючих договорів послуг (п. 6.4 Правил).

Відповідно до п. 7.1 Розділу ІІ Правил, банк, у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України, Правилами, Правилами користування БПК, Тарифами Банку та згідно зі стандартами відповідної МПС на підставі відповідної Стандартної форми документів (Додаток № 7.1. до Правил) здійснює оформлення БПК та видає її держателю БПК, а також здійснює розрахункове обслуговування клієнта (держателя БПК) і інші операції відповідно до можливостей БПК.

Відповідно до п. 7.2.4. Розділу ІІ Правил, при відкритті клієнтом поточного рахунку з одночасним відкриттям БПК, клієнтом обирається одна із схем функціонування рахунку з БПК, а саме: з загальним лімітом витрат БПК, або індивідуальним лімітом витрат БПК, зокрема проставляється відповідна відмітка у заяві клієнта про відкриття поточного рахунку, згідно з встановленими стандартними формами документів (Додатки №1.1,1.2 до Правил).

Загальний ліміт витрат БПК - схема функціонування рахунку з БПК, при якій для кожного з БПК, що використовується клієнтом (держателем) для здійснення платіжних операцій з поточного рахунку з БПК, встановлюються однаковий ліміт витрат БПК для усіх БПК, який дорівнює залишку коштів, які обліковуються на поточному рахунку з БПК клієнта». (п. 1.1.27. Розділ І Правил).

Ліміт витрат БПК - сума коштів у валюті поточного рахунку з БПК, в межах якої держателю дозволяється здійснення операцій. Ліміт витрат може складатися із залишку коштів на поточному рахунку з БПК за мінусом суми незнижувального залишку/заблокованих коштів, або за плюсом суми ліміту кредитування, в разі його встановлення за окремою (не в межах регулювання Правил) домовленістю сторін по поточному рахунку з БПК (п. 1.1.47. Розділ І. Правил).

Якщо клієнтом подається до банку анкета заява на оформлення корпоративної БПК (Додаток №7.1 до Правил) до поточного рахунку без діючої БПК, то в такому випадку для всіх БПК, що будуть оформлені до такого поточного рахунку, встановлюється загальний ліміт витрат БПК (п. 7.2.4.5. Розділ ІІ Правил).

Відповідно до п. 7.2.12. Розділу ІІ Правил, у випадку здійснення операцій з БПК, внаслідок якої було перевищено ліміт витрат, сума, яка перевищує розмір ліміту витрат, обліковується на поточному рахунку з БПК і вважається кредитуванням поточного рахунку з БПК (Технічний овердрафт).

Згідно з п.7.2.13. Розділу II Правил за користування Технічним овердрафтом клієнт сплачує банку винагороду в розмірі, визначеному Тарифами. Клієнт зобов`язаний повернути банку заборгованість (суму Технічного овердрафту) та сплатити винагороду за користування Технічним овердрафтом протягом 50 календарних днів з дня виникнення заборгованості.

Позивачем, на виконання вищенаведених Правил, на підставі заяви про відкриття поточного рахунку від 01.10.2018 та заяви про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК № НОМЕР_3 від 01.10.2018, відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 та поточних рахунок для здійснення операцій з використанням корпоративних БПК № НОМЕР_2 .

Згідно із випискою по поточному рахунку № НОМЕР_1 про рух коштів за період з 26.06.2019 по 02.10.2020 відповідач користувався рахунком шляхом зняття 26.06.2019 грошових коштів у різних сумах, всього на суму 53473,20 грн, не за рахунок власних обігових коштів.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кошти банку у розмірі 53473,20 грн. Вказані кошти не були повернуті позивачу.

10.02.2020, у зв`язку з перевищенням ліміту овердрафту, тобто взяття відповідачем з поточного рахунку та неповернення кредитних коштів у розмірі 53473,20 грн, позивачем було здійснено перерахунок ліміту овердрафту у заборгованість в сумі 53473,20 грн по тілу овердрафту.

25.11.2020 позивач направив на адреси відповідача та його керівника досудові вимоги № 295/2020, №296/2020 від 23.11.2020 щодо погашення у 30-ти денний термін з моменту отримання цієї вимоги заборгованості у розмірі 73277,64 грн, у тому числі: неповернутої суми кредиту - 53 473,20 грн; прострочених відсотків -14 515,70 грн; нарахованих відсотків - 51,99 грн; нарахованої пені по простроченій заборгованості - 5236,75 грн. Проте, дані вимоги повернулись на адресу позивача із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача про стягнення 73277,64 грн, у тому числі 53473,20 грн - неповернута сума кредиту, 14515,70 грн - прострочені відсотки, 51,99 грн - нараховані відсотки та 5236,75 грн - нарахована пеня по простроченій заборгованості.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю законом або іншими актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі заяви № про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК та заяви про відкриття поточного рахунку, які є Додатками 1.1. та 1.2. до Правил надання комплексних банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у ПАТ «Кредобанк».

Статтею 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч.ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України).

Положеннями ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Статтею 1069 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено вище судом та не спростовано відповідачем, останній користувався грошовими коштами в межах овердрафту, наданого банком. Як підтверджується матеріалами справи, відповідач отримав кошти банку у розмірі 53473,20 грн. Вказані кошти не були повернуті позивачу.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача по неповернутій сумі коштів становить 53473,20 грн, що підтверджується випискою по поточному рахунку № НОМЕР_1 про рух коштів по рахунку відповідача за період з 26.06.2019 по 02.10.2020. Докази виконання обов`язку відповідача з повернення банку заборгованості в розмірі 53473,20 грн відсутні, з огляду на що вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

Законодавством передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В силу статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Водночас, відповідно ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі, недодержання письмової форми є наслідком нікчемність правочину.

Частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відтак, неустойка поділяється на ту, яка встановлена законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі).

У заявах відповідача про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК та про відкриття поточного рахунку процентну ставку кредиту не зазначено. Також, у цих заявах відсутні умови про застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання та, відповідно, не визначено її розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема, просив стягнути прострочені відсотки у розмірі 14515,70 грн, нараховані відсотки у розмірі 51,99 грн та нараховану пеню по простроченій заборгованості у розмірі 5236,75 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Правила.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме положення цих Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяви № про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК та про відкриття поточного рахунку, які є Додатками 1.1. та 1.2. до Правил.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила, відсутність у заявах від 01.10.2018 № про відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням корпоративної БПК та про відкриття поточного рахунку, домовленості сторін про сплату відсотків та пені у встановленому розмірі, надані банком Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.07.2020 по справі № 910/8189/19.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 17.07.2020 по справі № 910/8189/19, визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки.

Відтак, суд дійшов висновку про недоведеність підстав для нарахування відсотків та пені. В зв`язку з цим, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині стягнення прострочених відсотків у розмірі 14515,70 грн, нарахованих відсотків у розмірі 51,99 грн та нарахованої пені по простроченій заборгованості у розмірі 5236,75 грн.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У порушення вищевказаного, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним повернення банку коштів у сумі 53473,20 грн, а тому дії відповідача щодо неповернення коштів є порушенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також позивач у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 7327,76 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 даного Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріали справи містять копії: свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000531 від 02.11.2018 на ім`я Павленко С.В., посвідчення адвоката України № 000531 від 30.11.2018, копію першої сторінки (визначення термінів) та останньої сторінки договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, укладеного між акціонерним товариством "Кредобанк" та адвокатським об`єднанням "Бізнес і право", ордер серія КС № 573216 від 16.06.2020, довіреності № 11353 від 01.05.2020.

Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обсягу та видів виконаної роботи адвокатом, детального опису цієї роботи, прийняття роботи адвоката замовником, також відсутність повного тексту договору унеможливлює встановлення судом умов, порядку та строків оплати послуг адвоката.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення позивачем судових витрат в розмірі 7327,76 грн.

За таких обставин, станом на час прийняття рішення у цій справі суд не вбачає підстав для розподілу між сторонами справи витрат на правову допомогу за результатами розгляду спору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача судовий збір у сумі 1656,50 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Кредобанк" () до Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ОПТТРЕЙДІНГ" () про стягнення 73277,64 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ОПТТРЕЙДІНГ" (; проспект Перемоги, буд. 95, м. Чернігів, 14000) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (; вул. Сахарова, буд.78, м. Львів, 79026; адреса для листування: проспект Ю.Гагаріна, 23, а/с 57, м. Київ, 02094) 53473,20 грн неповернутої суми кредиту та 1656,50 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. У частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ОПТТРЕЙДІНГ" () на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" () прострочених відсотків у розмірі 14515,70 грн, нарахованих відсотків у розмірі 51,99 грн та нарахованої пені по простроченій заборгованості у розмірі 5236,75 грн, відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор