РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2021Справа № 910/20509/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» (вул. Овідіопольська, буд. 1, с. Лиманка, Овідіопольский район, Одеська область, 65037) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (вул. Євгена Коновальця, буд. 29, м. Київ, 01133) про стягнення 769,30 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

23.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» про стягнення 28769,30 грн та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» грошові кошти у розмірі 28769,30 грн, з яких: 28000,00 грн основної заборгованості, 155,70 грн 3% річних, 613,60 грн інфляційних нарахувань; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив, визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/20509/20 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом та вручена їх представникам, про що свідчать відомості з реєстру поштового відправлення (https://ukrposhta.ua/), а також підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу.

22.01.2021 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю та заперечує проти стягнення з нього 3% річних та інфляційних витрат, також судових витрат, в тому числі витрат на сплату судового збору у сумі 2102,00 грн та витрат на правову допомогу.

До поданого відзиву відповідачем долучено платіжні доручення № 9296 від 16.12.2020 у розмірі 6 000,00 грн., №218 від 12.01.2021 у розмірі 20 527,00 грн. про сплату на користь позивача 26527,00 грн з призначенням платежу за вантажні перевезення згідно рахунка №624 від 31.08.2020. Крім того долучено платіжне доручення №8752 від 19.11.2020 р. на загальну суму 41 363,00 грн з призначенням платежу за вантажні перевезення вантажу згідно рахунку № 344 від 20.05.2020, №352 від 22.05.2020 № 433 від 22.06.2020 та додано лист відповідно до якого відповідач зазначає, що в платіжному дорученні №8752 від 19.11.2020 р. на загальну суму 41 363,00 грн вірним вважати наступне призначення платежу:

- 39890,00 грн - оплата за вантажні перевезення згідно рахунка № 433 від 22.06.2020 р ПДВ (0%) 0,00 грн.

- 1 473,00 грн - оплата за вантажні перевезення згідно рахунка № 624 від 31.08.2020 р ПДВ (0%) 0,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2021 закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» про стягнення 28769,30 грн, в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» основної суми боргу у розмірі 28000,00 грн.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

19.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» (перевізник) було укладено договір-заявку на перевезення вантажу №1059, за умовами якого перевізник зобов`язується доставити ввірений йому відправником вантаж до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

У договорі - заявці №1059 від 19.08.2020 сторони визначили, що для перевезення передається вантаж - плівка на палетах, 23,5 т. Номер транспортного засобу НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Адреса та час завантаження: 28.08.2020 - м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 136. Адреса розвантаження та розмитнення: Antwerpen, Luithagen Haven 2c-2030 Antwerpen, термін доставки з 27.08.2020 - 28.08.2020.

Згідно договору №1059 від 19.08.2020 вартість транспортних послуг по курсу Національного банку України складає 1450 євро на дату розвантаження автомобіля.

Відповідно до договору №1059 від 19.08.2020 оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отримання оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договір - заявка № 1059 від 19.08.2020 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір - заявку 1059 від 19.08.2020 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з надання послуг перевезення.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на виконання договору - заявки 1059 від 19.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» було здійснено перевезення вантажу, на підтвердження чого представлено міжнародну товарно-транспортну накладну CMR з відмітками вантажовідправника, вантажоодержувач.

Позивачем у позовній заяві вказано, що останнім 08.10.2020 було направлено на адресу відповідача було направлено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №515 від 31.08.2020 р. на загальну суму 47200,00 грн, оригінал МТТН (CMR) А №442498 та рахунок на оплату № 624 від 31.08.2020 у підтвердження чого надав копію експрес накладної №2037.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що додатки до позовної заяви не містять відомостей про дату та отримання відповідачем акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №515 від 31.08.2020 р., товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) та рахунку на оплату № 624 від 31.08.2020.

Проте, замовником заперечень з приводу підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) не надано та до подання позову лише частково оплачено послуги перевезення, які було надано відповідачем за договором - заявки 1059 від 19.08.2020.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, відповідачем було сплачено на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати за транспортні послуги в сумі 19 200,00 грн згідно платіжних доручень №8820 від 27.11.2020, №8821 від 02.12.2020, 8822 від 09.12.2020.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з позовом до Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» про стягнення заборгованості в сумі 28 000,00 грн.

Враховуючи відзив відповідача до якого було долучено платіжні доручення № 9296 від 16.12.2020 у розмірі 6 000,00 грн., №218 від 12.01.2021 у розмірі 20 527,00 грн. про сплату на користь позивача 26527,00 грн з призначенням платежу за вантажні перевезення згідно рахунка №624 від 31.08.2020. Крім того долучено платіжне доручення №8752 від 19.11.2020 р. на загальну суму 41 363,00 грн з призначенням платежу за вантажні перевезення вантажу згідно рахунку № 344 від 20.05.2020, №352 від 22.05.2020 № 433 від 22.06.2020 та додано лист відповідно до якого відповідач зазначає, що в платіжному дорученні №8752 від 19.11.2020 р. на загальну суму 41 363,00 грн вірним вважати наступне призначення платежу:

- 39890,00 грн - оплата за вантажні перевезення згідно рахунка № 433 від 22.06.2020 р ПДВ (0%) 0,00 грн.

- 1 473,00 грн - оплата за вантажні перевезення згідно рахунка № 624 від 31.08.2020 р ПДВ (0%) 0,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2021 закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» про стягнення 28769,30 грн, в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» основної суми боргу у розмірі 28000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене позивачем нараховано до сплати відповідачу 155,70 грн 3% річних, 613,60 грн інфляційних нарахувань.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст.77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч.1 ст.916 Цивільного кодексу України).

Судом вище вказувалось, що згідно договору №1059 від 19.08.2020 вартість транспортних послуг по курсу Національного банку України складає 1450 євро на дату розвантаження автомобіля.

Відповідно до договору №1059 від 19.08.2020 оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отримання оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Як вбачається зі змісту міжнародної товарно-транспортної накладної CMR, яку було складено за наслідками перевезення вантажу, відповідачем було отримано, що підтверджується відміткою вантажоодержувача. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №515 від 31.08.2020, який підписаний сторонами без зауважень з проставленням їх печаток вбачається, що послуга була надана позивачем у повному обсязі та прийнято відповідачем.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційної складової боргу, судом встановлено, що загальна сума інфляційних витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є вірним та становить 613,60 грн.

При перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні 3% річних було враховано день здійснення оплати відповідачем тому за розрахунком суду загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 145,77 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не впливають на висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., рішення виноситься у перший робочий день - 05.03.2021.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (вул. Євгена Коновальця, буд. 29, м. Київ, 01133, ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» (вул. Овідіопольська, буд. 1, с. Лиманка, Овідіопольский район, Одеська область, 65037, ) 145 (сто сорок п`ять) грн. 77 коп 3% річних, 613 (шістсот тринадцять) грн. 60 коп. інфляційні витрати

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (вул. Євгена Коновальця, буд. 29, м. Київ, 01133, ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» (вул. Овідіопольська, буд. 1, с. Лиманка, Овідіопольский район, Одеська область, 65037, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 55 (п`ятдесят п`ять) грн. 48 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 10.03.2021.

Суддя В.О.Демидов