ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 Справа № 917/1926/20

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., при секретарі судового засідання Рожко О.П. розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперово Фудз", 76018, Україна, м. Івано-Франківськ, вул. Промислова, 29

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький хлібокомбінат", 39630, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Миколи Кучми, буд. 2

про стягнення 15 111,36 грн.

Представники сторін: відсутні

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020р. до господарського суду Полтавської області з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперово Фудз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький хлібокомбінат" про стягнення 15111,36 грн. заборгованості згідно Договору №0110/19 від 01.10.2019 р. з яких: 13737,60 грн. - основна заборгованість, 1373,76 грн. - штрафу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою суду від 14.12.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1926/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

04.02.2021 р. до суду надійшов відзив відповідача (вхід. №1319 від 04.02.2021 р.) в якому зазначено, що ним основний борг сплачено.

За ухвалою суду від 22.02.2021 р. суд призначив розгляд справи в судовому засіданні.

09.03.2021 р. від позивача до суду надійшла заява (вхід. №2509), в якій зазначено, що станом на 04.03.2021 р. відповідачем сплачений основний борг в сумі 13737,60 грн.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.10.2019 між ТОВ «Імперово Фудз», (далі - Позивач/Постачальник) та ТОВ "Кременчуцький Хлібокомбінат" (далі - Відповідач / Покупець) було укладено Договір поставки № 0110/19 (далі - Договір).

Постачальник зобов`язався протягом терміну дії Договору поставляти яйце куряче свіже (далі - Товар), а Покупець приймати і своєчасно та в повному обсязі оплачувати Товар, в порядку і на умовах, передбачених договором та додатковими угодами до нього (п. 1.1 Договору).

Кількість, асортимент і вартість Товару визначаються у видаткових накладних на кожну партію Товару, які є невід`ємною частиною цього договору ( п.1.2 Договору).

Пунктом 3.1.Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється партіями на підставі узгоджених Сторонами Заявок Покупця.

Передача Товару, здійснюється в місці поставки, зазначеному в Заявці Покупця ( п.3.4 Договору).

Поставка Товару Здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою поставки вважається дата виписки накладної Постачальником на отримання Товару Покупцем (або його вповноваженим представником). Підписання видаткової, накладної підтверджує передачу Товару Покупцеві ( п. 3.7 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна за одиницю та загальна вартість Товару, асортимент, кількість визначаються Сторонами у відповідності з видатковими накладними.

Ціна Товару вважається узгодженою між Сторонами з дати приймання Товару Покупцем. У зв`язку зі зміною виробничих затрат, кон`юнктури ринку тощо Постачальник має право в односторонньому порядку змінювати ціну на Товар. Постачальник вправі не здійснювати поставку Товару та розірвати договір в односторонньому порядку з наступним повідомленням про це Покупця. При цьому грошові кошти, отримані від Покупця як попередня оплата за Товар, повертаються Постачальником за письмовою вимогою Покупця (п. 2.2 Договору).

Позивач зазначає, що він на виконання умов Договору 30.09.2020 р. належним чином поставив Відповідачу Товар за Договором на суму 13737,60 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № YY00-126327 від 30.09.2020., яка підписана сторонами без заперечень та скріплена печатками сторін.

Згідно п. 2.3 Договору, Постачальник передає Товар Покупцю на умовах відстрочення платежу. Покупець здійснює 100% оплати вартості Товару не пізніше 7 (семи) календарних днів після дати поставки Товару.

Розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника або внесення в касу Постачальника ( п.2.4 Договору).

Позивач зазначає, що Відповідач (на дату звернення з даною позовною заявою) оплату отриманого Товару не здійснив, в зв`язку з чим за Відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 13737 грн.60 коп. з ПДВ.

У пункті 6.5 Договору, сторони погодили, що якщо Покупець прострочив визначені у п. 2.3 цього Договору строки оплати більш, ніж на 15 календарних днів, Покупець сплачує штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого Товару.

За розрахунками позивача, загальна сума штрафу у розмірі 10 % від вартості неоплаченого Товару станом на 23.11.2019 р. складає 1373 грн. 76 коп.

Таким чином, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 15111,36 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що згідно Договору №0110/19 від 01.10.2019 р. позивачем на адресу відповідача було поставлено Товар (яйце першої категорії біле) на суму 13737, 60 грн. та виставлено рахунок на оплату №1821 від 29.09.2020 р. Оплата даного рахунку відповідачем була здійснена в повному обсязі наступними платіжними дорученнями: №3528 від 08.10.2020 р. на суму 1654,24 грн, № 3530 від 08.10.2020 р. на суму 1908,00 грн №3604 від 13.10.2020 р. на суму 62,96 грн, № 4021 від 29.10.2020 р. на суму 3052,80 грн, №4238 від 10.11.2020 р. на суму 95,40 грн, №512 від 22.01.2021 р. на суму 6964,20 грн.

В заяві від 04.03.2021 р. №30 (вхід. №2509 від 09.03.2021 р.) позивач факт оплати відповідачем суми основного боргу в розмірі 13737,60 грн підтвердив.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1584/15, від 06.03.2019 у справі №914/130/16.

Судом встановлено, що провадження у справі відкрите 14.12.2020 р. Тому в частині позовних вимог про стягнення 6773,40 грн основного боргу, які сплачені відповідачем згідно платіжних доручень №3528 від 08.10.2020 р. на суму 1654,24 грн, № 3530 від 08.10.2020 р. на суму 1908,00 грн №3604 від 13.10.2020 р. на суму 62,96 грн, № 4021 від 29.10.2020 р. на суму 3052,80 грн, №4238 від 10.11.2020 р. на суму 95,40 грн, суд відмовляє в задоволенні, оскільки останні погашені відповідачем до відкриття провадження у даній справі.

В частині стягнення з відповідача 6964,20 грн заборгованості, суд закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки вказана заборгованість сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі платіжним дорученням №512 від 22.01.2021 р. на суму 6964,20 грн.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті 6.5 Договору, сторони погодили, що якщо Покупець прострочив визначені у п. 2.3 цього Договору строки оплати більш, ніж на 15 календарних днів, Покупець сплачує штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого Товару.

Судом встановлено, що позивач 30.09.2020 р. здійснив поставку товару на суму 13737,60 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № YY00-126327 від 30.09.2020 р.

Згідно з п. 2.3 Договору, Постачальник передає Товар Покупцю на умовах відстрочення платежу. Покупець здійснює 100% оплати вартості Товару не пізніше 7 (семи) календарних днів після дати поставки Товару.

Враховуючи п. 6.5 та п. 2.3 Договору, суд встановив, що позивач мав право нараховувати штраф у розмірі 10 % на суму Товару, яка була неоплачена відповідачем після 22.10.2020 р. та становить 10112,40 грн. Таким чином, сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1011,24 грн (10112,40 грн х 10%). В частині стягнення 362,52 грн. штрафу, суд відмовляє в задоволенні.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 140,67 грн.

Суд зазначає, що згідно зі ст.7 Закону України "Про судовий збір" позивач має право подати до суду клопотання про винесення ухвали про повернення судового збору сплаченого в частині вимог, провадження у яких закрито згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232-233,237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 6964,20 грн. - основної заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький хлібокомбінат" (39630, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Миколи Кучми, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперово Фудз" (76018, Україна, м. Івано-Франківськ, вул. Промислова, 29, ) 1011,24 грн. - штрафу, 140,67 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити в задоволенні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук