ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/87/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гефест", м. Харків
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків
про визнання протиправними дій та скасування доручення
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Гефест" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківводоканал" про визнання такою, що не відповідає діючому законодавству та скасування платіжної вимоги-доручення № 2183686 від 08.10.2020 р. про сплату за скид понаднормових забруднень в розмірі 23155,20 грн., а також суму судового збору за подання позову в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/87/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

При цьому, повідомлено сторін про надання відзиву Відповідачу на підставі ст. 251 ГПК України (встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали), запропоновано Позивачеві надати відповідь на відзив, згідно вищезазначеної статті (встановивши строк 5 днів на подання до суду такої відповіді з дня отримання ухвали), а також повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, висновки експертів, клопотання, заяви та пояснення можуть бути подані ними до суду у строк до 08.02.2021.

Ухвала про відкриття провадження у справі, яка направлялась Позивачу, була отримана ним, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось до суду.

Ухвала про відкриття провадження у справі, яка направлялась Відповідачу, була отримана ним, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось до суду. 02.02.2021 р. Відповідач через канцелярію суду за вх. № 2609 надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем та відповідачем докази, суд встановив наступне.

26.07.2013 р. між ТОВ "Компанією Гефест" та КП "Харківводоканал" був укладений договір № 2604/06-А-1 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

06.08.2020 р. представниками КП "Харківводоканал" інженером-інспектором С`єдіною Т.В. та пробовідбивачем ОСОБА_1 складений акт відбору проб стічних вод (у разі недопуску до відбору) про те, що 06.08.2020 р. з 10-10 год. до 10-45 год. представник ТОВ "Компанія Гефест" за адресою: просп. Любові Малої, 93 не допустив представників КП "Харківводоканал" до контрольного колодязя для відбору проб стічних вод. Акт відбору проб стічних вод (у разі недопуску до відбору) ТОВ "Компанія Гефест" отримало 02.09.2020 р. разом з листом № 14-10/3051 від 18.08.2020 р., в якому КП "Харківводоканал" посилається на те, що ТОВ "Компанія Гефест" відмовилось виділити відповідального представнкиа для контрольного відбору проб стічної води, що згідно п. 6.2.10 Правил приймання розцінюється як недопуск до відбору проб, на підставі чого було складено Акт відбору стічних вод.

06.08.2020 р. з 10-10 год. до 10-45 год. представників КП "Харківводоканал" на території ТОВ "Компанія Гефест" не було, що підтверджується відеозаписами з камер відеоспостереження, що свідчить про те, що до акту відбору прою стічних вод (в разі недопуску до відбору) внесено недостовірні дані, які не відповідають дійсним обставинам.

Позивач зазначає, що навіть якщо б представники КП "Харківводоканал" з`явились до Позивача для відбору стічних проб і як заявлено в акті вони не були допущені до контрольного колодязя для відбору стічних вод, представники КП "Харківводоканал" мали змогу відібрати проби з контрольного колодязя, адже він знаходиться за територією підприємства і доступ до нього жодним чином не обмежений. Але цього зроблено не було. Проби не відбирались і не було спроби їх відбирати, було лише складено акт про відбір проб стічних вод (у разі недопуску до відбору), до якого було внесено недостовірні дані.

Позивач звернувся до Відповідача з проханням надати правову оцінку діям уповноважених співробітників листом № 12 від 24.09.2020 р., у відповідь на який Відповідач надіслав лист № 01-01-23/5304-20 від 21.10.2020 р. про те, що дії уповноважених співробітників КП "Харківводоканал" є такими, що відповідають діючому законодавству.

ТОВ "Компанія Гефест" отримало платіжну вимогу-доручення № 2183686 від 08.10.2020 р. про сплату за скид понаднормових забруднень в сумі 23155,20 грн.

Як зазначає Позивач в своєму позові, згідно п. 6.1.8. Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харкова, затверджених рішенням виконавчого комітету ХМР № 321 від 08.09.2010 р. із змінами та доповненнями, внесеними рішенням виконавчого комітету ХМР від 01.08.2012 р. № 453, при відмові споживача виділити відповідальну особу для контрольного відбору проб, зволіканні з допуском представника КП "Харківводоканал" на територію споживача (більш ніж 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб з боку представників споживача, КП "Харківводоканал" складає акт про порушення п.п. 6.1.6 і 6.1.9. цих Правил та виставляє споживачу рахунок за понаднормативне скидання забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, в якому було вчинено ці порушення.

Згідно п. 7.20. Правил у разі, коли споживач не з`являється до місця відбору проб протягом 30 хвилин з моменту повідомлення, коли споживач не дає згоди на обстеження підприємства та відбір проб, зволікає з оформленням перепустки представниками КП "Харківводоканал" на територію підприємства (понад 30 хвилин з моменту прибуття для виконання службових обов`язків), коли неможливо відібрати пробу стічних вод у контрольному колодязі з вини споживача, а також коли споживач у робочий час в погоджений термін не допускає уповноважених представників КП "Харківводоканал" для обстеження підприємства, КП "Харківводоканал" виставляє споживачу рахунок як за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, в якому було вчинено це порушення.

Позивач вказує на те, що п. 7.20. Правил встановлює обов`язок перевіряючих повідомити про прибуття і про відбір проб, а споживача надати відповідальну особу протягом 30 хвилин з моменту повідомлення.

Позивач зазначає, що його не було повідомлено про прибуття не могло бути, адже у часовий проміжок, вказаний в акті відбору проб, а саме 06.08.2020 р. з 10-10 до 10-45 представників КП "Харківводоканал" на території ТОВ "Компанії Гефест" не було.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права та права на судовий захист, уникаючи принципу надмірного формалізму, та усуваючи підстави для використання правового пуризму суд вирішив, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦКУ визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ТОВ "Компанія Гефест" здійснюється КП "Харківводоканал" на підставі договору № 2604/06-А-1 від 26.07.2013 р., п. 1.3. якого сторони зобов`язались керувати рядом нормативно-правових актів, серед яких є Правила приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харкова, затверджені рішенням виконкому ХМР від 08.09.2010 р. № 321.

В п. 3.3. місцевих правил визначено, що взаємовідносини між КП "Харківводоканал" та споживачами регламентують договір на послуги водовідведення, ці Правила та нормативні акти, що діють в період дії договору.

П. 1.1. Правил визначено, що КП "Харківводоканал" має право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод споживачів, а також здійснювати раптовий (в будь-яку годину доби), не погоджений зі споживачем заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються.

Згідно п. 2.4.11 Місцевих правил встановлено, що споживач зобов`язаний забезпечити в термін не пізніше 30 хвилин з моменту повідомлення можливість проведення службами КП "Харківводоканал" в будь-який час доби контрольного відбору проби стічної води, включаючи надання відповідного персоналу. Уповноважений представників споживача зобов`язаний бути присутнім при відборі проб стічних вод свого підприємства.

П. 6.1.3 Місцевих правил передбачено, що КП "Харківводоканал" здійснює регулярний контроль за витратою та якістю стічних вод, що скидають споживачі, але не рідше ніж один раз в квартал.

Згідно п. 6.1.5. Правил, споживач повинен забезпечити можливість проведення КП "Харківводоканал" в будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та експлуатаційного персоналу.

П. 6.1.7. Правил встановлено, що відбір контрольних разових проб стічних вод споживача виконується уповноваженими представниками КП "Харківводоканал" в присутності уповноваженого представника споживача, що фіксується в акті відбору проб, який підписують як представники КП "Харківводоканал", так і представники споживача.

Відповідно до п. 6.1.8. місцевих Правил, зволікання з допуском уповноваженого представника КП "Харківводоканал" на територію споживача (більше ніж 30 хвилин після його прибуття) або створення перешкод у відборі проб з боку представників споживача фіксується в акті за підписом представника КП "Харківводоканал". Виробник надає споживачу рахунок за понаднормативний скид забруднень із коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, в якому було вчинено зазначене порушення.

Також згідно п. 7.20 місцевих правил, у разі, коди споживач не з`являється до місця відбору проб на протязі 30 хвилин з моменту повідомлення, коли споживач не дає згоди на обстеження підприємства та відбір проб, зволікає з оформленням перепусток представникам КП "Харківводоканал" на територію підприємства (понад 30 хвилин з моменту прибуття для виконання службових обов`язків), коли неможливо відібрати пробу стічних вод у контрольному колодязі з вини споживача, а також коли споживач в робочий час у погоджений термін не допускає уповноважених представників КП "Харківводоканал"для обстеження підприємства, КП "Харківводоканал" виставляє споживачу рахунок як за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, в якому було вчинено це порушення.

Згідно п. 3.3. договору № 2604/06-А-1, КП "Харківводоканал" зобов`язаний проводити відбір проб для хімічного аналізу стічних вод споживача з метою контролю за якістю стічних вод.

П. 3.4.1. договору передбачено, що КП "Харківводоканал" має право здійснювати контроль технічного стану та роботи систем водопостачання та водовідведення (інженерних мереж, устаткування, засобів обліку та контролю витрати води тощо), контролювати якість, кількість і скид стічних вод споживача і субспоживачів, що користуються водою від його системи водопостачання та проводять скид стічних вод в його каналізаційні мережі.

Відповідно до п. 3.2.12 договору, споживач зобов`язаний призначати уповноважених представників і забезпечувати їх явку для участі в знятті показань засобів обліку, обстеженні систем водопостачання та водовідведення і складанні відповідних актів з представником КП "Харківводоканал", відбору проб стічних вод, проведення звірок платежів, щомісячного надання звітності про кількість спожитої води та щомісячного надання показників кількості та якості скинутих стічних вод, а також для відключення або обмеження водопостачання та водовідведення.

В разів, коли споживач не з`являється до місця відбору проб протягом 30 хвилин з моменту повідомлення, не дає згоди на обстеження систем водопостачання та водовідведення споживача чи відбір проб стічних вод, зволікає з оформленням перепустки представникам КП "Харківводоканал" на територію споживача (понад 30 хвилин з моменту прибуття для виконання службових обов`язків), коли неможливо відібрати пробу стічних вод в контрольному колодязі з вини споживача, а також, коли споживач в погоджений термін не допускає уповноважених представників КП "Харківводоканал" для обстеження підприємства, КП "Харківводоканал" здійснює споживачу нарахування як за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності згідно з "Місцевими Правилами".

В разі неявки уповноваженого представника споживача чи ухилення від участі в обстеженні або відмови його підписати акт, останній підписується представником КП "Харківводоканал" і робиться відповідний запис про таку відмову. Акт, складений таким чином визнається беззаперечним доказом зафіксованих в ньому порушень та підписується представником КП "Харківводоканал" в односторонньому порядку. Оформлений акт таким чиномвручається відповідальному представнику споживача або відправляється рекомендованою поштою споживачеві. Він є обов`язковим для виконання споживачем в зазначенні в ньому терміни.

Відповідно до п. 5.8. договору, у разі, коли споживач не з`являється до місця відбору проб протягом 30 хвилин з моменту повідомлення, коли споживач не дає згоди на обстеження систем водовідведення та водопостачання споживача та відбір проб, зволікає з оформленням перепустки представникам КП "Харківводоканал" на територію споживача (понад 30 хвилин з моменту прибуття для виконання службових обов`язків), коли неможливо відібрати пробу стічних вод в контрольному колодязі з вини споживача, а також, коли споживач в погоджений термін не допускає уповноважених представників КП "Харківводоканал" для обстеження підприємства, КП "Харківводоканал" виставляє споживачу рахунок як за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, в якому було вчинено це порушення.

06.08.2020 р. представники КП "Харківводоканал" відповідно до графіку проведення відбору пою стічних вод з метою контролю якості стічних вод, прибули о 10-00 на територію ТОВ "Компанія Гефест", розташованого за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 93 для проведення контрольного відбору проб стічних вод. Про проведення контрольного відбору проб стічних вод ТОВ "Компанія Гефест" інженер-інспектор ОСОБА_2 було повідомлено охорону підприємства.

Відповідно до Місцевих правил, представники КП "Харківводоканал" чекали уповноваженого представника ТОВ "Компанія Гефест" 30 хвилин, після чого у зв`язку з неявкою представниками КП "Харківводоканал" складено акт відбору проб стічних вод (в разі недопуску до відбору) від 06.08.2020 р., який було направлено споживачу листом від 18.08.2020 р. № 14-10/305 та здійснено нарахування за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць в сумі 23155,20 грн.

Згідно вимог Місцевих правил відбір проб стічних вод виконується уповноваженими представниками КП "Харківводоканал" в присутності уповноваженого представника споживача. Дана умова є обов`язковою вимогою при проведенні контрольного відбору проб стічних вод для уникнення непорозумінь та нарікань щодо процедури відбору проб стічних вод та оформлення акту відбору проб стічних вод.

Місцевими правилами контрольний колодязь - колодязь для відбору проб на каналізаційному випуску споживача, розташований перед приєднанням до комунального каналізаційного коллектора або по узгодженню сторін.

П. 3.22. Правил передбачено, що кожен об`єкт підприємницької діяльності споживача скидає стічні води в каналізаційну мережу м. Харкова через окремий випуск з обов`язковим улаштуванням контрольних колодязів, розташованих за межами об`єкту в місцях, що мають під`їзні дороги.

Відповідно до додатку виконавчої зйомки каналізаційних мереж до Паспорту водного господарства ТОВ "Компанія Гефест", у позивача улаштовано сім контрольних колодязів, які знаходяться як на території, так і за територією ТОВ "Компанії Гефест", у зв`язку з твердженням позивача щодо вільного доступу до контрольних колодязів є хибним. Отже, КП "Харківводоканал" не мало право самостійно без участі уповноваженого представника ТОВ "Компанія Гефест" проводити відбір проб стічних вод.

Згідно п. 6.2.3. місцевих правил, відбір контрольних проб проводиться в будь-який час доби без попереднього повідомлення споживача. У представника КП "Харківодоканал" повинно бути направлення на виконання цих робіт, яке видається інженеру-інспектору інспекції промислового водовідведення абонентської служби по роботі з абонентами юридичними особами Департаменту збуту КП "Харківводоканал" відповідно до затвердженого графіку - "Заплановані відбори проб стічних вод на підприємствах інженерами-інспекторами на 06.08.2020 р.".

Відповідно до вказаного графіку відбори проб стічних вод ТОВ "Компанія Гефест" повинні були здійснюватись з контрольних колодязів КК-1-КК-7.

Після виїзду, відповідно до графіку, інформація по результатам проведення відборів вноситься до звіту про виконану роботу.

Ст. 96 ГПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Позивач як доказ відсутності представників КП "Харківводоканал" на території підприємства надано копії відеозаписів з камер відеоспостережень.

Але з наданих до позовної заяви фотоматеріалів неможливо встановити а ні дату, а ні час, ні місце знаходження даної події.

Єдиною підставою для визнання платіжної вимоги з точки зору Позивача є запис з камер відеоспостереження, але суд до неї ставиться критично.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Суд наполягає на застосуванні принципу справедливості (ст. 2 ГПК України) замість закону (praeter legem) і всупереч закону (adversus legem). Адже трапляються випадки, коли несправедливі нормативно-правові акти з`являються внаслідок "помилок" законодавця. Інша ситуація може мати місце тоді, коли застосування нормативно-правового акту в конкретній ситуації у сукупності з іншими істотними обставинами справи стає настільки несумісним зі справедливістю, що унеможливлює його застосування в розумінні здорового глузду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на Постанову Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року по справі №521/17654/15-ц. Верховний Суд яскраво демонструє, що принцип справедливості кореспондує з принципом добросовісності.

Також, суд звертає увагу на Постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №607/4316/17-ц від 25.03.2019. У вказаній Постанові суд застосував недискримінаційний підхід та принцип неупередженості (Рішення Конституційного Суду України в рішенні від 2 листопада 2004 р. № 15-рп/2004у), який також підлягає застосуванню судом у справі, що розглядається.

Свого часу, Верховний Суд застосував західну доктрину "Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав)", у вирішенні договірного спору, який тлумаченні умов договору (Постанови ВС по справам № №753/11000/14-ц, № 910/16011/17).

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини четвертої статті 11 ГПК України чинної редакції суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасіу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року), більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Суд, також нагадує, що концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, в разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 185, 191,233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено "15" березня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін