ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Справа № 915/1609/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін справу № 915/1609/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТЕР ГРУПП,

50106, вул. Фабрична, 3/5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область;

до дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України,

54029, вул. Галини Петрової, 2-А, м. Миколаїв;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 204329 грн. 68 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) АЛЬТЕР ГРУПП пред`явлено позов про стягнення з дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі ? ДП Миколаївоблавтодор) грошових коштів у загальній сумі 204329 грн. 68 коп., із яких: 90986 грн. 15 коп. ? інфляційні втрати; 113343 грн. 53 коп. ? 3 % річних, з посиланням на неналежне виконання ДП Миколаївоблавтодор зобов`язань за укладеним з позивачем договором поставки від 01.07.2015, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставлених ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП товарів, внаслідок чого утворилася заборгованість, стягнута з ДП Миколаївоблавтодор рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.08.2018 у справі № 915/237/18.

За твердженнями позивача, указану заборгованість ДП Миколаївоблавтодор у повному обсязі не погашено і досі, внаслідок чого позивачем на суму існуючої на даний час заборгованості здійснені нарахування в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позов також містить клопотання позивача про зазначення в рішенні про нарахування ДП Миколаївоблавтодор 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу до моменту виконання рішення.

Разом із позовною заявою ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП подано заяву від 25.01.2021 № 01-25/01/2021 з процесуальних питань, в якій позивач зазначив, що має намір у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою від 18.01.2021 відкрито провадження в даній справі та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; цією ж ухвалою, зокрема, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України ? п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Зазначену ухвалу відповідачем отримано 22.01.2021, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Отже, ДП Миколаївоблавтодор мало право подати відзив на позовну заяву у строк до 08.02.2021 включно.

Від відповідача в указаний строк відзив на позовну заяву не надійшов.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між ДП Миколаївоблавтодор (покупцем) та ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП (постачальником) укладено договір від 01.07.2015 (далі ? договір), з урахуванням до нього додаткової угоди від 15.07.2015, згідно умов якого ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП зобов`язалося постачати ДП Миколаївоблавтодор в`яжуче компаундне для дорожнього будівництва (ДК) ТУ У 24.1-22003 та паливо котельне (КТ) (товар), узгодженими партіями, а покупець зобов`язався прийняти товар у кількості відповідно поданим заявкам, які погоджені з постачальником, та оплатити його (п. 1.1 договору).

У зв`язку з неналежним виконанням ДП Миколаївоблавтодор зобов`язань за указаним вище договором, ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП звернулося за захистом своїх прав у Господарський суд Миколаївської області і рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.08.2018 у справі № 915/237/18 частково задоволено позов ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП та вирішено стягнути з ДП Миколаївоблавтодор грошові кошти у загальній сумі 3586232 грн. 61 коп., із яких: 2659066 грн. 91 коп. ? основний борг; 758223 грн. 89 коп. ? сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 168941 грн. 81 коп. ? 3 % річних, а також грошові кошти на відшкодування витрат: 1) з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 53793 грн. 49 коп.; 2) інших судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, в сумі 40000 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.08.2018 у справі №915/237/18 залишено без змін, а також стягнуто з ДП Миколаївоблавтодор на користь ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП грошові кошти в сумі 13649 грн. 68 коп. ? витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі указаних вище судових рішень Господарським судом Миколаївської області видано накази від 04.12.2018, які ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП пред`явлено до виконання в органи Державної виконавчої служби.

У зв`язку з невиконанням відповідачем указаних вище наказів суду, ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП звернулося в Господарський суд Миколаївської області з позовом про стягнення з ДП Миколаївоблавтодор нарахувань в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму непогашеної заборгованості відповідача, стягнутої рішенням від 17.08.2018 у справі № 915/237/18.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.02.2020 у справі № 915/2109/19 частково задоволено позов ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП та вирішено стягнути з ДП Миколаївоблавтодор 285408 грн. 09 коп. ? інфляційних втрат; 76690 грн. 31 коп. ? 3% річних; 12254 грн. ? витрат на професійну правничу допомогу та 5431 грн. 47 коп. судового збору.

Указаним вище судовим рішенням встановлено, що станом на 27.09.2019 на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.08.2018 Заводським відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області з відповідача стягнуто грошові кошти в загальному розмірі 236795 грн. 04 коп., що підтверджується банківськими виписками від 05.04.2019, 25.04.2019, 08.05.2019 та 08.08.2019. З моменту звернення позивача до суду з вказаним позовом відповідачем було сплачено борг за договором лише частково в розмірі 236795 грн. 04 коп.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, станом на 28.12.2020 інших грошових коштів на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.08.2018 ДП Миколаївоблавтодор не сплачено.

Указані вище рішення судів у справах №№ 915/237/18, 915/2109/19 набрали законної сили в порядку, визначеному законодавством, і встановлені в них обставини не підлягають доведенню згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.02.2020 у справі № 915/2109/19 видано судовий наказ від 30.03.2020, який позивачем пред`явлено до виконання в органи ДВС України, і постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чеботаря Я.Ю. від 14.05.2020 відкрито відповідне виконавче провадження № 62064021, яке досі перебуває на виконанні.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, станом на день звернення ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП до суду з позовом у даній справі рішення суду у справах №№ 915/237/18, 915/2109/19 повністю не виконані; відповідачем сплачено заборгованість за договором лише частково в сумі 236795 грн. 04 коп. і на даний час відповідач продовжує порушувати свої зобов`язання з оплати отриманого ним товару.

У зв`язку з викладеними обставинами позивачем на суму непогашеної ДП Миколаївоблавтодор заборгованості за договором донараховано інфляційні втрати та 3% річних, стягнення яких є предметом спору в даній справі.

Законодавством визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, або з відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Оскільки стягнення боргу за рішенням суду не є належним виконанням грошового зобов`язання, то до фактичного перерахування грошових коштів позивачу або зміни способу виконання рішення грошове зобов`язання не втрачає свого правового статусу, не змінює походження та підстав виникнення і не припиняється.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, стягувач (кредитор) вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.08.2018 у справі №915/237/18 стягнуто з відповідача 3 % річних, нараховані на суму основного боргу за період прострочення 18.01.2016-28.02.2018, та інфляційні втрати, нараховані на суму основного боргу за період прострочення лютий 2016 року ? січень 2018 року.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.02.2020 у справі № 915/2109/19 стягнуто з відповідача 3 % річних, нараховані на суму основного боргу за період прострочення 01.03.2018-27.09.2019, та інфляційні втрати, нараховані на суму основного боргу за період прострочення березень 2018 року ? вересень 2019 року.

Судом встановлено, що донарахування 3 % річних та інфляційних втрат здійснене позивачем на суму непогашеної заборгованості за договором, визнаної підлягаючою до стягнення рішенням від 17.08.2018 у справі № 915/237/18, а саме, на суму 2422271 грн. 87 коп. (2659066 грн. 91 коп. ? 236795 грн. 04 коп.).

При цьому 3 % річних позивачем нараховані за період прострочення 28.09.2019-28.12.2020, а інфляційні втрати ? за період прострочення жовтень 2019 року ? листопад 2020 року. Указані періоди не охоплені рішеннями судів у справах №№ 915/237/18, 915/2109/19, у зв`язку з чим нарахування за ці періоди 3 % річних та інфляційних втрат здійснені позивачем обґрунтовано та підставно.

Перевіривши виконані позивачем розрахунки інфляційних втрат у сумі 90986 грн. 15 коп. та 3 % річних у сумі 113343 грн. 53 коп., суд визнає їх арифметично вірними та такими, що виконані у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд визнає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню вимоги ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП про стягнення ДП Миколаївоблавтодор грошових коштів у загальній сумі 204329 грн. 68 коп., із яких: 90986 грн. 15 коп. ? інфляційні втрати; 113343 грн. 53 коп. ? 3 % річних.

Отже, позов ТОВ АЛЬТЕР ГРУПП належить задовольнити повністю.

Щодо клопотання позивача про зазначення в рішенні про нарахування ДП Миколаївоблавтодор 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу до моменту виконання рішення, суд приходить до такого.

У відповідності до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Із змісту наведених положень господарського процесуального законодавства вбачається, що зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення можливе лише при прийнятті рішення про стягнення основного боргу.

Такий висновок кореспондується і з положеннями ч.ч. 11, 12 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, згідно яких якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Таким чином, законодавець передбачив можливість перерахунку виконавцем розміру остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, лише в межах виконавчого провадження про стягнення заборгованості ? оскільки саме в межах цього провадження виконавець має можливість контролювати погашення основного боргу, стягнутого судовим рішенням, та здійснювати відповідні розрахунки.

З урахуванням викладеного, а також того, що основний борг по договору стягнутий іншим рішенням Господарського суду Миколаївської області ( рішенням від 17.08.2018 у справі № 915/237/18), а в даній справі вирішується лише питання про стягнення з відповідача нарахувань на суму заборгованості в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, ? підстави для застосування приписів ч. 10 ст. 238 ГПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236- 238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТЕР ГРУПП задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, 54029, вул. Галини Петрової, 2-А, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 31159920, на користь товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТЕР ГРУПП, 50106, вул. Фабрична, 3/5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ідентифікаційний код 36962995, грошові кошти у загальній сумі 204329 (двісті чотири тисячі триста двадцять дев`ять) грн. 68 коп., із яких: 90986 (дев`яносто тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 15 коп. ? інфляційні втрати; 113343 (сто тринадцять тисяч триста сорок три) грн. 53 коп. ? 3 % річних.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко