ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" березня 2021 р. Cправа № 902/15/21

за позовом:Виконавчого комітету Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця вул. Соборна,59)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД"" (23222, Вінницька обл., Вінницький район, с. Якушинці, вул. Хмельницьке шосе 10-й КМ )

про стягнення 180982 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників сторін:

позивача: Марценюк В.С.

відповідача: Бойко Д.В.

В С Т А Н О В И В :

04.01.2021 р. Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся з позовом до ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД" стягнення боргу.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач не сплатив коштів пайової участі як до, так і після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкту, що в свою чергу завдало шкоди територіальній громаді в розмірі несплаченої пайової участі, а отже виконавчий комітет Вінницької міської ради набув права звернутись в суд з вимогою стягнути таку пайову участь.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/15/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 05.01.2021 р. відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.02.2021 р.

27.01.20201 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц. 01-34/802/21 від 27.01.20201 р.), в якому відповідач вказує, що ним зареєстровано право власності на об`єкти, які входили до складу промислового підприємства, а тому функціональним призначенням як резервуарів для нафти, нафтопродуктів так і газу (код 1252.1) є саме «будівлі промисловості», тому останній вважає, що його об`єкт будівництва підпадає під виключення, вказані в пп. 2 п. 2 розділу II «Прикінцевихперехідних положення» Закону України від 20.09.2019 р. № 132-ІХ «Про внесення деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». За результатами судового засідання 03.02.2021 р. суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду справи по суті на 04.03.2021 р.

09.02.2021 р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № канц. 01-34/1234/21 від 09.02.2021 р.), в якому позивач вказує, що з огляду на наявний у відповідача дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 14 та сертифікат від 18.06.2020 р. № ІУ 66, код об`єкта будівництва відповідно до ДК 018-2000 - 1252.1 «Резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу», який не відноситься до класу 1251 «Будівлі промислові» а відноситься до класу 1252 «Резервуари, силоси та склади», що в свою чергу не відноситься до виключень передбачених у пп. 2 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

09.08.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо- комерційна фірма «СЕНС ЛТД» отримало дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 14, відповідно до якого: замовник будівництва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «СЕНС ЛТД»; генеральний підрядник - ПП «Фірма «Вінницька якість» (ІКЮО: 34610054); найменування об`єкта будівництва - Реконструкція автогазозаправного пункту (АГЗП) в автозаправний комплекс (АЗК) по вул. Сабарівське шосе, 7 в м. Вінниця (надалі - Об`єкт); місце розташування об`єкта будівництва - м. Вінниця, вул. Сабарівське шосе, 7; вид будівництва реконструкція; код об`єкта - 1252.1; клас наслідків (відповідальності) - значні наслідки (ССЗ); кадастровий номер - :02:079:0005. (а.с. 47).

В подальшому 13.02.2020 р. до виконавчого органу Вінницької міської ради звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо- комерційна фірма «СЕНС ЛТД» із заявою (№ б/н від 12.02.2020 р.) про укладення договору про пайову участь при здійснення реконструкції Об`єкта.

20.02.2020 р. виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішенням № 414 «Про затвердження договору про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Вінницької міської ОТГ» вирішено затвердити договір про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Вінницької міської ОТГ згідно з додатком до цього рішення.

Додатком до вказаного договору є розрахунок величини пайової участі Відповідача у розвитку інженерної інфраструктури міста при здійснені будівництва об`єкта, відповідно до якого величина пайової участі при здійснені будівництва об`єкта складає 180 982 грн, аналогічне положення щодо розміру пайової участі вказано в п. 2.1. договору про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД».

21.02.2020 р. виконавчим комітетом Вінницької міської ради надано наручно два примірники договору про пайову участь, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.02.2020 р. № 414.

27.08.2020 р. виконавчим комітетом Вінницької міської ради направлено лист на адресу Відповідача за вих. № 11-00-004-46075 щодо необхідності підписання та повернення примірника договору про пайову участь, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.02.2020 р. № 414.

Натомість як свідчать матеріали справи відповідачем проігноровано відповідні звернення позивача.

Позивач в позові та в поясненнях наданих в судових засіданнях вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, оскільки не сплачено розмір пайового внеску, при чому, що Об"єкт прийнято в експлуатацію, чим завдано збитків Вінницькій міській територіальній громаді в сумі несплаченого розміру пайової участі.

Як уже зазначалось судом позиція відповідача стосовно даного спору є такою, що останній вважає, що ним зареєстровано право власності на об`єкти, які входили до складу промислового підприємства, а тому функціональним призначенням як резервуарів для нафти, нафтопродуктів так і газу (код 1252.1) є саме «будівлі промисловості», тому останній вважає, що його об`єкт будівництва підпадає під виключення вказані в пп. 2 п. 2 розділу II «Прикінцевихперехідних положення» Закону України від 20.09.2019 р. № 132-ІХ «Про внесення деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 9 ст. 40 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку відповідача як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Дана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.05.2018 року у справі № 912/1189/17 та від 16.10.2018 року у справі № 916/3162/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому, докази наявності таких умов повинні бути наведені позивачем у позовній заяві, оскільки, у відповідності до ст.ст. 13, 74 ГПК України, саме на нього покладений процесуальний обов`язок доказування в цій частині.

З огляду на викладені норми законів суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

13.02.2020 р. до виконавчого органу Вінницької міської ради звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо- комерційна фірма «СЕНС ЛТД» із заявою (№ б/н від 12.02.2020 р.) про укладення договору про пайову участь при здійснення реконструкції Об`єкта, а саме будівництва - Реконструкція автогазозаправного пункту (АГЗП) в автозаправний комплекс (АЗК) по вул. Сабарівське шосе, 7 в м. Вінниця; місце розташування об`єкта будівництва - м. Вінниця, вул. Сабарівське шосе, 7; вид будівництва реконструкція; код об`єкта - 1252.1; клас наслідків (відповідальності) - значні наслідки (ССЗ); кадастровий номер - :02:079:0005. (а.с. 49).

20.02.2020 р. виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішенням № 414 «Про затвердження договору про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Вінницької міської ОТГ» вирішено затвердити договір про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Вінницької міської ОТГ згідно з додатком до цього рішення.

Підпунктом 3.3.1. п. 3.3. розділу 3 договору про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД» вказано, що Сторона-2 (Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «СЕНС ЛТД») зобов`язується перерахувати до бюджету розвитку бюджету Вінницької міської ОТГ кошти пайової участі в сумі, зазначеній п. 2.1. Договору, до введення Об`єкта в експлуатацію. Зазначене положення (пп. 3.3.1. п. 3.3. розділу 3 договору про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД») узгоджується з вимогами пп. 4. п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положенням» Закону України від 20.09.2019 № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

Додатком до договору є розрахунок величини пайової участі відповідача у розвитку інженерної інфраструктури міста при здійснені будівництва об`єкта, відповідно до якого величина пайової участі при здійснені будівництва об`єкта складає 180 982,00 грн, аналогічне положення щодо розміру пайової участі вказано в п. 2.1. договору про пайову участь ТОВ «ВКФ «СЕНС ЛТД».

Відповідачем не було укладено договір про пайову участь у розвитку інфраструктури, що ним не заперечується.

Так, згідно відомостей порталу електронної системи Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва було встановлено, що відповідачем отримано сертифікат від 18.06.2020 р. № ІУ 66, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкту відповідно до якого: замовник будівництва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «СЕНС ЛТД»; генеральний підрядник - ПП «Фірма «Вінницька якість» (ІКЮО: 34610054); найменування об`єкта будівництва - Реконструкція автогазозаправного пункту (АГЗП) в автозаправний комплекс (АЗК) по вул. Сабарівське шосе, 7 в м. Вінниця; вид будівництва - реконструкція; код об`єкта - 1252.1; клас наслідків (відповідальності)-значні наслідки (ССЗ); кадастровий номер - :02:079:0005.

Суд зауважує, що відповідно до абз. 1 ч. 11 ст. 22 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо інформація та документи, що підлягають внесенню до електронної системи, внесені до неї, такі інформація та документи вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

В пп. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», пайова участь не сплачується у разі будівництва об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових.

Водночас, державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, визначає, що клас 1251 «Будівлі промислові» не включає: резервуари, силоси та склади (1252); будівлі сільськогосподарського призначення (1271); комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи та т. ін.), які не мають характеристик будівель (230).

З врахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що з врахуванням дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 14 та сертифікат від 18.06.2020 р. № ІУ 66 код об`єкта будівництва відповідно до ДК 018-2000 - 1252.1 «Резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу», не відносяться до класу 1251 «Будівлі промислові», однак відноситься до класу 1252 «Резервуари, силоси та склади», що в свою чергу не відноситься до виключень передбачених у пп. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

Позивачем при визначенні суми понесених збитків зазначено розмір 180 982,00 грн, із розрахунку здійсненого на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації, розробленої згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта (ЗКВБ) становить 4524554 тис. грн. Величина пайової участі (ПУ) визначається за формулами : ПУ =ЗКВБ*4%=4524554 *4%=180 982 тис. грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

З огляду на викладене на день розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість зі сплати пайового внеску в розмірі 180 982,00 грн.

Вищевикладене підтверджує неправомірну бездіяльність відповідача щодо виконання вимог чинного законодавства стосовно його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується із зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору. Така бездіяльність відповідача є протиправною формою поведінки, в наслідок якої позивач позбавлений був права отримати відповідну суму коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту, яка підлягає під визначення упущеної вигоди, яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При цьому наслідки у вигляді збитків в сумі несплаченого розміру пайової участі., як вбачається із встановлених судом обставин справи, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Така ж правова позиція викладена в правовому висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2019р. №904/1049/18.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються доказами поданими представником позивача.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10-15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СЕНС ЛТД"" (23222, Вінницька обл., Вінницький район, с. Якушинці, вул. Хмельницьке шосе 10-й КМ, ІКЮО 24898170) на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця вул. Соборна,59, ІКЮО 03084813) 180 982,00 грн пайової участі та 2714,73 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного тексту судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 12 березня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (21050, м. Вінниця вул. Соборна,59)

3 - відповідачу (23222, Вінницька обл., Вінницький район, с. Якушинці, вул. Хмельницьке шосе 10-й КМ)