УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

м. Київ

01.03.2021Справа № 910/19450/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до 1. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ); 2. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 )

про визнання договору позики недійсним

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява б/н від 08.12.2020 року до 1. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ); 2. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) (відповідачі), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку визнати недійсною розписку ОСОБА_2 від 02.03.2016 року про отримання від ОСОБА_3 у борг 800 000, 00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2020 року вказану заяву передано на розгляд судді ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 року вказану заяву передано на розгляд судді Данилової М.В.

За приписами ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У зв`язку з тим, що відповідач 1 - ОСОБА_2 та відповідач 2 є фізичними особами, 31.12.2020 року Господарським судом міста Києва було надіслано запити по справі № 910/19450/19 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, з метою встановлення зареєстрованого місця проживання вищевказаних осіб.

Через канцелярію суду надійшли листи-відповіді, в яких Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області підтвердило дійсне місце проживання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 та ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_4 .

Дослідивши дану позовну заяву з доданими до неї матеріалами, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Статтею 1 ГПК України встановлено, що ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України.

Так, частиною 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

При цьому, у вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, потрібно керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом позову у цій справі є немайнова вимоги позивача про визнання недійсною розписки ОСОБА_2 від 02.03.2016 року про отримання від ОСОБА_3 у борг 800 000, 00 грн.

Як свідчать матеріали заяви, стороною цього спору, а саме - позивачем виступає фізична особи, яка не є підприємцем.

Беручи до уваги викладене, Господарський суд приходить до висновку, що позовна заява, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки подана з порушенням правил суб`єктної юрисдикції, що, відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 20, 175, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі № 910/19450/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

2. Позовну заяву повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання - 01 березня 2021 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Данилова