РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2021Справа № 910/20595/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» (вул. Залізнична, буд. 11А, с. Добросин, Жовківський район, Львівська область, 80337) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» (вул. Віскозна, буд. 3, м. Київ, 02094) про стягнення 79 659,56 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

24.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» про стягнення 84659,56 грн та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати у розмірі 81 520,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 2 186,24 грн., 3% річних у розмірі - 866,80 грн., штраф у розмірі - 86,52 грн., та судові витрати в розмірі 2 102,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання нафтопродуктів №1617 від 05.07.2019 р, а саме бензину А-92, бензину А-95 та дизельного палива.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, запропоновано відповідачу строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, а також визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/20595/20 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом та вручена їх представникам, про що свідчать відомості з реєстру поштового відправлення (https://ukrposhta.ua/), а також підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА».

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивачем 09.02.2021 на адресу Господарського суду міста Києва подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачам основного боргу у розмірі 10 000,00 грн. Просив стягнути суму попередньої оплати у розмірі - 71 520,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» про стягнення 84659,56 грн. в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» основної суми боргу у розмірі 5 000,00 грн. - закрито.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

05.07.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» (постачальник, відповідач) укладено договір №1617 (надалі - договір), відповідно до п.1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується у відповідності з замовленням передати у власність покупця наступні нафтопродукти, далі по тексту «Товар»: бензин, А-92, бензин А-95, дизельне паливо. Покупець зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Кількість, асортимент і ціна товару вказується в накладних (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору передбачено, що на основі наданої Покупцем заявки, Постачальник до кінця робочого дня, наступного за днем надання заявки, оформляє і направляє Покупцю рахунок-фактуру. Рахунок - фактура дійсний до сплати протягом 3 (трьох) банківських днів, після його оформлення.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару.

У випадку поставки товару за цим договором на умовах 100% передплати, Покупець зобов`язаний прийняти у своє розпорядження товар у строк не пізніше ніж через 3 (три) робочі дні з дати зарахування грошових коштів на банківському рахунку Постачальника, а у випадку порушення Покупцем цього строку з будь-яких причин, Постачальник має право повернути грошові кошти Покупцю, отримані за такий товар, 3 (трьох) робочих днів з дати порушення вищевказаного строку, якщо інше Сторони не обумовлять у відповідній додатковій угоді до цього договору (п.3.6 договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору розрахунки по даному договору між сторонами здійснюються в безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у випадку умисного порушення строків поставки товару, постачальник на вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено.

Згідно із п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків до їх повного проведення. Якщо жодна із сторін не заявить про розірвання Договору, вважається автоматично пролонгованим на тих самих умовах.

На виконання умов договору позивачем на підставі рахунку на оплату № МУ000003509 від 05.08.2020 р наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» було здійснено оплату в розмірі 86 520,00 грн. по договору 1617 від 05.07.2019 із зазначенням товару: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО в кількості 5 000 л.

Позивачем додано до матеріалів справи платіжне доручення № 702 від 05.08.2020 р, а також виписку по рахунку за 05.08.2020 з якої вбачається, що останнім було перераховано на користь відповідача 86 520,00 грн призначення платежу: оплата згідно рах. № МУ000003509 від 05.08.2020 р. В т.ч. ПДВ 20% - 14 420,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу вих. № 75 від 08.10.2020 р. про повернення попередньої оплати в розмірі 86 520,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «ВАМ АГРО» П/р НОМЕР_1 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» м. Київ.

У підтвердження направлення вказаного листа-вимоги на адресу відповідача позивачем до матеріалів справи надано опис вкладення у лист з відміткою пошти від 13.10.2020, а також накладну поштову, яка датована 13.10.2020 р.

Відповідачем, відповідно до листа-вимоги на рахунок позивача було повернуто суму у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку за 29.10.2020 з якої вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» було перераховано на користь позивача 5000,00 грн призначення платежу: повернення перерахованих грошових коштів згідно листа № 74 від 23.09.2020 в т.ч. ПДВ 20% - 833,33 грн.

Як встановлено судом, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з тим, що відповідачем частково сплачено основний борг у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за 16.12.2020 та за 05.01.2021.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, а клопотання про зменшення розміру позовних вимог від позивача надійшло 09.02.2021, позивачем пропущено тридцять днів з дня відкриття провадження для подачі заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» про стягнення 84659,56 грн. в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» основної суми боргу у розмірі 5 000,00 грн. - закрито.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Заперечень на позов відповідач у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як встановлено п.п. 3,5, 3.6 Договору, постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару. У випадку поставки товару за цим договором на умовах 100% передплати, Покупець зобов`язаний прийняти у своє розпорядження товар у строк не пізніше ніж через 3 (три) робочі дні з дати зарахування грошових коштів на банківському рахунку Постачальника, а у випадку порушення Покупцем цього строку з будь-яких причин, Постачальник має право повернути грошові кошти Покупцю, отримані за такий товар, 3 (трьох) робочих днів з дати порушення вищевказаного строку, якщо інше Сторони не обумовлять у відповідній додатковій угоді до цього договору

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача з відповідним позовом до суду, відповідач оплатив заборгованість на суму 5 000, 00 грн, що підтверджується випискою по рахунку, та відповідною ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» основної суми боргу у розмірі 5 000,00 грн. - закрито.

Стосовно повернених перерахованих відповідачем грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою від 16.12.2020, призначення платежу: повернення перерахованих грошових коштів згідно листа № 74 від 23.09.2020 в т.ч. ПДВ 20%, суд зазначає наступне.

Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» повернута сума у розмірі 5 000,00 грн. була здійснена до відкриття провадження у справі у підтвердження чого, позивачем надано банківську виписку від 16.12.2020, призначення платежу: повернення перерахованих грошових коштів згідно листа № 74 від 23.09.2020 в т.ч. ПДВ 20%, оскільки провадження у справі було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2020 р, а сума була повернена до 29.12.2020, суд приходить до висновку, що вона не входить у заявлений предмет спору позивача про стягнення 84 659,56 грн та заявлена відповідачем як надлишкова.

Позивачем нараховано до сплати відповідачу 76 520,00 грн заборгованості з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. В той же час розрахунок позивача не є арифметично вірним з урахуванням суми оплати від 16.12.2020 р у розмірі 5 000,00 грн.

Судом проведено належний розрахунок, згідно якого сума заборгованості відповідача за договором складає 71 520,00, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За прострочення виконання зобов`язання за договором позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 2 186,24 грн., 3% річних у розмірі - 866,80 грн., штраф у розмірі - 86,52 грн

Відповідно до п. 6.4 договору передбачено, що у випадку умисного порушення строків поставки товару, постачальник на вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно із частиною 4 статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Враховуючи, що у відповідача виникло прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 0,1% від вартості товару п. 6.4 договору.

Перевіривши розрахунок штрафу та враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку, суд дійшов висновку про правомірність вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» штрафу у розмірі 86,52 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення 3% річних за весь період прострочення судом встановлено, що позивачем невірно нараховано 3 % річних за період з 29.10.2020 по 15.12.2020 на суму 81520,00 грн., суд зазначає про безпідставне включення до періоду прострочення (29.10.2020-дата зарахування частково повернутої суми відповідачем), а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі 860,12 грн.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань у розмірі 2 186,24 грн. є належними до стягнення з відповідача (в межах розрахунку позивача, оскільки нарахований судом розмір інфляційних нарахувань є більшим).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не впливають на висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., рішення виноситься у перший робочий день - 05.03.2021.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» (вул. Віскозна, буд. 3, м. Київ, 02094, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» (вул. Залізнична, буд. 11А, с. Добросин, Жовківський район, Львівська область, 80337, ) суму заборгованості у розмірі 74 652,88 грн., з яких: 71520 (сімдесят одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 00 коп. основний борг, 860 (вісімсот шістдесят) грн. 12 коп. 3% річних, 86 (вісімдесят шість) грн. 52 коп. штраф, 2 186 (дві тисячі сто вісімдесят шість) грн. 24 коп. інфляційні витрати

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЗИР УКРАЇНА» (вул. Віскозна, буд. 3, м. Київ, 02094, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМ АГРО» (вул. Залізнична, буд. 11А, с. Добросин, Жовківський район, Львівська область, 80337, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1853 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три) грн. 55 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписане 10.03.2021.

Суддя В.О.Демидов