ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Справа № 915/1367/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» (18028, м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 170; ідентифікаційний код 00306851)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» (55250, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с. Лиса Гора, вул. Кустарна, буд. 1А; ідентифікаційний код 38422761)

про: стягнення 854775,91 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Леонов Ю.М., адвокат за ордером,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

12.11.2020 Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 09.11.2020 (вх. № 14370/20) (з додатками), в якій просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» , на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат», , грошові кошти у розмірі 854775,91 грн, з яких: основна заборгованість 846244,41 грн, інфляційне збільшення 4231,22 грн, 3 % річних 4300,58 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» , на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат», , витрати на сплату судового збору та витрати у зв`язку із розглядом цієї заяви, включаючи витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов пунктів 5.1, 5.2 Договору № 13 від 03.01.2020; видаткових накладних (15 шт.); рахунків-фактур (15 шт.); банківської виписки; акту звіряння взаємних розрахунків станом на дату 25.09.2020; листа Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» № 647 від 23.09.2020; застосування норм статей 526, 527, 625 Цивільного кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором. При цьому, позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості за договором, водночас, наразі зі сторони відповідача борг не погашено.

Ухвалою суду від 09.12.2020, після усунення недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1367/20 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12 січня 2021 року о 10:00; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

06.01.2021 на офіційну електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 04.01.2021 (вх. № 169/21) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, на яке суд відреагував відповідною ухвалою від 11.01.2021.

Ухвалою суду від 12.01.2021 було відкладено підготовче засідання на 02 лютого 2021 року о 09:30.

27.01.2021 до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 26.01.2021 (вх. № 1188/21) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Додатково заява надійшла на адресу суду засобами поштового зв`язку 29.01.2021. На вказану заяву суд відреагував відповідною ухвалою від 27.01.2021.

02.02.2021 на офіційну електронну адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 01.02.2021 (вх. № 1528/21) про закриття підготовчого провадження та призначення її до судового розгляду по суті.

За результатами засідання, проведеного 02.02.2021 за участю представника позивача, судом було закрито підготовче провадження у справі № 915/1367/20, з призначенням її до судового розгляду по суті на 02 березня 2021 року о 10:30.

27.01.2021 до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 02.02.2021 (вх. № 1801/21) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 08.02.2021.

01.03.2021 на офіційну електронну пошту суду від позивача надійшла така кореспонденція:

- пояснення б/н від 01.03.2021 (вх. № 3097/21) щодо обставин виникнення заборгованості відповідача за рахунком-фактурою № 2623 від 12.06.2020;

- заява б/н від 01.03.2021 (вх. № 3142/21) про розподіл судових витрат, з урахуванням якої позивач просить суд згідно ст. 129 ГПК України покласти понесені останнім судові витрати на відповідача та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» () на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» () витрати на сплату судового збору у розмірі 12821,64 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36400,00 грн.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.

Так, як уже було наведено, ухвалою суду від 09.12.2020 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву державною мовою з посиланням на номер справи, оформлений у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Копія вказаної ухвали була отримана відповідачем 16.12.2020, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 745.

Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву тривав до 31.12.2020 включно.

Разом із тим, ні станом на 31.12.2020, ні станом на дату розгляду справи по суті, відповідач відзиву на позовну заяву, або будь-яких заяв чи клопотань з означеного питання, суду не надав.

В судове засідання 02.03.2021 з`явився лише повноважний представник позивача, якого суд заслухав.

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання не направив, про час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, шляхом отримання 05.02.2021 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2021 у справі № 915/1367/20, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 580.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 02.03.2021 представник позивача доповів суду предмет та підстави заявленого позову, підтвердив актуальність позовних вимог.

При цьому, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 02.03.2021 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в судових засіданнях представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Черкаський шовковий комбінат», як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс», як покупцем, був укладений Договір № 13 (далі Договір), відповідно до предмета якого постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність покупця товар. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити на умовах даного договору. Асортимент товару погоджується додатково та вказується в супроводжувальних документах.

За умовами наведеного Договору:

- поставка товару проводиться постачальником на адресу покупця кур`єрською службою доставки: САТ, Делівері та інші за рахунок покупця. Упаковка товару повинна забезпечити його збереження під час транспортування і вантажно-розвантажувальних робіт. Маркування товару повинно відповідати діючим нормативним актам (п. 3.1);

- поставки товару постачальником проводяться на адресу покупця в строки погодженні сторонами (п. 3.2);

- загальна сума цього Договору складається з суми вартості партій товару, поставленого постачальником протягом строку дії цього Договору та оплаченого покупцем відповідно до рахунків-фактур, виставлених постачальником (п. 4.1);

- покупець проводить розрахунки, шляхом 100% попередньої оплати згідно виставленого рахунка за цінами діючими на момент оплати в безготівковійформі (п. 5.1);

- продавець має право регулювати терміни оплати за згодою сторін (п. 5.2);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством (п. 6.1);

- цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2021 р. при умові повного виконання зобов`язань. У випадку, якщо жодна ізсторін не заявить про свій намір розірвати або змінити Договір за 30 календарних днів до його закінчення, даний Договір вважається продовженим на тих же умовах на неозначений строк (п. 8.3).

Вказаний Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів, внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмета доказування у даній справі належить встановлення обставин виконання укладеного між сторонами договору поставки, в частині повноти та своєчасності здійснення покупцем розрахунків за поставлений товар.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- Договір № 13 від 03.01.2020;

- видаткові накладні (15 шт.);

- рахунки-фактури (15 шт.);

- банківська виписка;

- акт звіряння взаємних розрахунків станом на дату 25.09.2020;

- лист Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» № 647 від 23.09.2020.

Крім того, позивачем на підтвердження належності відповідачу відповідної адреси електронної пошти надано суду копію гарантійного листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» від 01.12.2020.

Відповідач, як уже було наведено вище, відзиву на позовну заяву та жодних доказів суду не надав.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищенаведеного Договору Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс», а останнє прийняло у власність товар на загальну суму 3 114 628,35 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень видатковими накладними:

- № 6301-5942 від 16.12.2019 на суму 84284,14 грн;

- № 164-145 від 15.01.2020 на суму 810,00 грн;

- № 505-486 від 04.02.2020 на суму 3612,00 грн;

- № 976-934 від 03.03.2020 на суму 864758,10 грн;

- № 1638-1515 від 14.04.2020 на суму 293412,00 грн;

- № 1835-1690 від 04.05.2020 на суму 176265,60 грн;

- № 2032-1870 від 08.05.2020 на суму 125899,20 грн;

- № 2035-1873 від 05.05.2020 на суму 125143,20 грн;

- № 2134-1983 від 18.05.2020 на суму 4920,00 грн;

- № 2151-1981 від 18.05.2020 на суму 208514,81 грн;

- № 2265-2094 від 22.05.2020 на суму 249387,60 грн;

- № 2623-2432 від 12.06.2020 на суму 216534,90 грн;

- № 2820-2615 від 01.07.2020 на суму 310168,36 грн;

- № 3059-2833 від 08.07.2020 на суму 147380,41 грн;

- № 3195-2969 від 15.07.2020 на суму 303538,03 грн.

У відповідності до умов Договору постачальником були виставлені покупцю рахунки-фактури:

- № 6301 від 16.12.2019 на суму 84284,14 грн;

- № 164 від 15.01.2020 на суму 810,00 грн;

- № 505 від 04.02.2020 на суму 3612,00 грн;

- № 976 від 03.03.2020 на суму 864758,10 грн;

- № 1638 від 14.04.2020 на суму 293412,00 грн;

- № 1835 від 04.05.2020 на суму 176265,60 грн;

- № 2032 від 08.05.2020 на суму 125899,20 грн;

- № 2035 від 05.05.2020 на суму 125143,20 грн;

- № 2134 від 18.05.2020 на суму 4920,00 грн;

- № 2151 від 18.05.2020 на суму 208514,81 грн;

- № 2265 від 22.05.2020 на суму 249387,60 грн;

- № 2623 від 12.06.2020 на суму 216534,90 грн;

- № 2820 від 01.07.2020 на суму 310168,36 грн;

- № 3059 від 08.07.2020 на суму 147380,41 грн;

- № 3195 від 15.07.2020 на суму 303538,03 грн.

Відповідач, у свою чергу, здійснив часткову оплату поставленого товару на загальну суму 2 268 384,24 грн, що вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи банківської виписки (а.с. 99-100) та акту звіряння взаємних розрахунків за Договором поставки № 13 від 03.01.2020 (а.с. 7).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем до позову, в обґрунтування заявлених вимог надано суду 15 видаткових накладних, за якими всього поставлено товару на загальну суму 3 114 628,35 грн, із яких, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, фактично є спірними 4 видаткових накладних:

- № 2623-2432 від 12.06.2020 на суму 216534,90 грн (залишок заборгованості 85157,31 грн);

- № 2820-2615 від 01.07.2020 на суму 310168,36 грн;

- № 3059-2833 від 08.07.2020 на суму 147380,41 грн;

- № 3195-2969 від 15.07.2020 на суму 303538,03 грн.

Таким чином, відповідно до наданих суду позивачем доказів та вищезазначених обставин, що не спростовані відповідачем, останній свого обов`язку по оплаті товару в сумі 846244,11 грн, поставленого за Договором № 13 від 03.01.2020 не виконав, що і спонукало позивача звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар у даній справі закон покладає на покупця.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів у повному обсязі за поставлений товар не представив, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями, відповідно доводи позивача не спростував.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині своєчасності оплати за поставлений товар за Договором № 13 від 03.01.2020.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму основної заборгованості в загальному розмірі 846244,11 грн зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Крім того, внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу (згідно з наведеними у позовній заяві розрахунками):

1. Інфляційне збільшення боргу на суму 4231,22 за період з 20.08.2020 по 19.10.2020 (фактично нарахування здійснено за вересень 2020 року).

2. 3 % річних на суму 4300,58 грн за період з 20.08.2020 по 19.10.2020.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та процентів річних, суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відмічає, що інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних.

За перевіркою суду, позивач нарахування інфляційних втрат та процентів річних виконав правильно, а отже позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судовий збір за подання позову у даній справі підлягає покладенню на відповідача.

Що ж до розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Позивачем, крім судового збору, заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36400,00 грн.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У даній справі позивачем заявлено до відшкодування з відповідача 36400,00 грн витрат на правову допомогу.

Як встановлено судом за матеріалами господарської справи № 915/1367/20, до закінчення судових дебатів у даній справі позивачем подано до суду докази витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

1. До позовної заяви позивачем додано:

- копію Договору № 03/20 від 20.05.2020 про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Леоновим Юрієм Михайловичем та Приватним акціонерним товариством «Черкаський шовковий комбінат» з Додатковою угодою № 1 від 20.05.2020 до нього;

2. До заяви б/н від 01.03.2021 (вх. № 3142/21) про розподіл судових витрат додано:

- копію Акту № 34/20 від 29.10.2020 приймання-передачі послуг за жовтень 2020 року на загальну суму 15000,00 грн, зі звітом адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» за договором № 03/20 від 20.05.2020 за період з 01.10.2020 року по 29.10.2020 року (у тому числі щодо витрат у межах даної справи на суму 12000,00 грн);

- копію платіжного доручення № 5357 від 30.10.2020 на суму 15000,00 грн з банківською випискою з особового рахунку щодо вказаного платежу;

- копію Акту № 39/20 від 29.11.2020 приймання-передачі послуг за листопад 2020 року на загальну суму 15000,00 грн, зі звітом адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» за договором № 03/20 від 20.05.2020 за період з 01.11.2020 року по 29.11.2020 року (у тому числі щодо витрат у межах даної справи на суму 7500,00 грн);

- копію платіжного доручення № 5614 від 30.11.2020 на суму 15000,00 грн з банківською випискою з особового рахунку щодо вказаного платежу;

- копію Акту № 03/21 від 28.01.2021 приймання-передачі послуг за період з 01.01.2021 по 28.01.2021 на загальну суму 15150,00 грн, зі звітом адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» за договором № 03/20 від 20.05.2020 за період з 01.01.2021 року по 28.01.2021 року (у тому числі щодо витрат у межах даної справи на суму 5175,00 грн);

- копію платіжного доручення № 6094 від 29.01.2021 на суму 15150,00 грн з банківською випискою з особового рахунку щодо вказаного платежу;

- копію Акту № 08/21 від 28.02.2021 приймання-передачі послуг за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 на загальну суму 15600,00 грн, зі звітом адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» за договором № 03/20 від 20.05.2020 за період з 01.02.2021 року по 28.02.2021 року (у тому числі щодо витрат у межах даної справи на суму 7225 грн);

- копію платіжного доручення № 6353 від 01.03.2021 на суму 15600,00 грн з банківською випискою з особового рахунку щодо вказаного платежу.

Крім наведеного, у вказаній заяві б/н від 01.03.2021 (вх. № 3142/21) про розподіл судових витрат, яка була надіслана відповідачу на електронну адресу, представником позивача застережено, що крім вказаної у відповідних актах сум витрат, які вже фактично понесені, буде додана і сума витрат у розмірі 4500,00 грн, які позивач понесе у зв`язку з наданням правничої допомоги в частині підготовки відповідної заяви про розподіл судових витрат, а також у зв`язку із представництвом клієнта у судовому засіданні.

За результатами оцінки відповідних доказів та доводів суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 36400,00 грн є документально доведеними.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.126 ГПК України).

Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» до суду не подавалось.

Таким чином, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру заявленої до стягнення суми грошових коштів, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 36400,00 грн є співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих послуг.

За такого, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36400,00 грн у справі № 915/1367/20 покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» (55250, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с. Лиса Гора, вул. Кустарна, буд. 1А; ідентифікаційний код 38422761) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» (18028, м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 170; ідентифікаційний код 00306851) грошові кошти у розмірі 854775,91 грн, з яких: основна заборгованість 846244,11 грн, інфляційне збільшення 4231,22 грн, 3 % річних 4300,58 грн; а також 12821,64 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36400,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» (18028, м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 170; ідентифікаційний код 00306851);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Влад Плюс» (55250, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с. Лиса Гора, вул. Кустарна, буд. 1А; ідентифікаційний код 38422761).

Повний текст рішення складено та підписано судом 11.03.2021.

Суддя О.Г. Смородінова