ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/901/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж"

на рішення Господарського суду Херсонської області

від 03 листопада 2020 року (повний текст складено 03.11.2020р.)

по справі № 923/901/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМИС"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж"

про: стягнення 31 560,89 грн., -

суддя суду першої інстанції: Сулімовська М.Б.

час та місце винесення рішення: 08.01.2019р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛМИС" (далі - позивач, ТОВ "ОЛМИС") звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" (далі-відповідач, ПрАТ "Южмормонтаж") про стягнення 31560,89 грн., у тому числі: 28 356,26 грн. - штрафу, 3 204,63 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасною оплатою відповідачем переданого йому товару на підставі укладеного між сторонами договору поставки від 14.06.2019р. №26п та, відповідно, невиконання свого зобов`язання щодо розрахування з позивачем за отриманий товар у визначений договором строк.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020р. по справі №923/901/20 (суддя Сулімовська М.Б.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМИС" задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" на користь позивача 28278,52 грн. - штрафу, 3169,02 грн. - 3% річних. У задоволенні решти вимог судом відмовлено.

У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 14.06.2019р. №26п щодо своєчасного розрахування за отриманий товар.

Водночас, дослідивши матеріали справи суд першої інстанції та перевіривши розрахунки надані позивачем, Господарський суд Херсонської області дійшов висновків про хибність визначення позивачем суми нарахувань штрафних санкцій за неналежне виконання ПрАТ "Южмормонтаж" взятих на себе зобов`язань за спірним договором, у зв`язку із неправильним визначенням належного періоду для відповідного нарахування. Тому, здійснивши власний розрахунок сум штрафу та 3% річних, місцевий господарський суд стягнув з ПрАТ "Южмормонтаж" саме 28278,52 грн. - штрафу та 3169,02 грн. - 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ "Южмормонтаж" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020р. у справі №923/901/20 скасувати повністю.

Апелянт зазначає, що він не погоджується із законністю та обґрунтованістю оскаржуваного рішення, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому, вказане рішення винесене з порушенням норм процесуального права.

ПрАТ "Южмормонтаж" вказує, що позивач не вжив досудового врегулювання спору і звернення його до господарського суду є передчасним. Так, посилаючись на ч.1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України та на п. 7.2. спірного Договору поставки, відповідно до якого сторони взяли на себе зобов`язання вирішувати спори і розбіжності, які можуть виникнути за договором, шляхом переговорів і консультацій, ПрАТ "Южмормонтаж" наполягає на тому, що він не отримував від позивача вимог щодо сплати штрафу та 3% річних, що є, на думку скаржника, недотриманням порядку досудового вирішення спору.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не було досліджено обставин неподання відзиву на позовну заяву з боку відповідача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" на рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020р. по справі №923/901/20. Крім того, відповідно до даної ухвали, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

16.01.2021р. від позивача до Південно-західного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛМИС" не погоджується з доводами останньої, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ОЛМИС" звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що заявляючи про порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору, ПрАТ "Южмормонтаж" посилається на п.7.2. Договору поставки від 14.06.2019р. №26п, в якому йдеться про прагнення (а не обов`язок) сторін вирішувати спори шляхом перемовин. Водночас, позивач вказує, що апелянт не враховує норми п.7.3. спірного Договору, в яких прямо встановлено, що сторони передають вирішення спору до господарського суду, якщо, зокрема, «будь-яка зі Сторін не бажає вести переговори». Таким чином, подання позову у цій справі не суперечить нормам договору між сторонами. Також, ТОВ "ОЛМИС" зазначає, що апелянт не може перекладати свої обов`язки із доказуванням обставин, що стали поважною причиною для неподання відзиву, на суд, який не має обов`язку такі обставини з`ясовувати.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛМИС" (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Южмормонтаж" (Покупець) укладено договір поставки №26п (Договір) (а.с. 8-10).

За умовами цього Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти і здійснити оплату продукції, а саме грейфер V=2м3, креслення 4914М СБ на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п.3.1. договору, ціна однієї одиниці продукції становить: грейфер V=2м3, ч.4914М СБ - 198 000,00, в тому числі НДС 20% - 33 000,00 грн.

Згідно із п.3.1.1. Договору, оплата в розмірі 100% від вартості продукції здійснюється Покупцем протягом 20 календарних днів з моменту поставки продукції.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що строк поставки за Договором - не більше однієї доби з моменту прибуття транспортного засобу, який призначено для перевезення продукції на склад Постачальника.

За пунктом 6.3. Договору, у випадку перевищення Покупцем строків сплати продукції більш ніж на 7 днів, він відшкодовує Постачальнику збитки, понесені у зв`язку с даним простроченням. Крім цього, у випадку перевищення строків сплати Покупець виплачує Постачальнику штраф у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від відповідної оплати та не неоплаченої суми, починаючи с першого дня прострочення.

Умовами пункту 7.2. Договору передбачено, що сторони прагнутимуть вирішувати усі суперечки та розбіжності, що можуть виникнути з цього Договору, шляхом переговорів і консультацій.

Водночас, у разі, якщо вказані суперечки не можуть бути вирішені шляхом переговорів або будь-яка зі сторін не бажає вести перемови, такі суперечки підлягають вирішенню в господарському суді України, відповідно до Господарського процесуального кодексу України (п.7.3. Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств без зауважень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 198 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 15.08.2019р. №108 та товарно-транспортною накладною від 15.08.2019р. №Р108, тобто, поставка була здійснена 15.08.2019р.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, відповідачем не спростовується поставка товару за спірним Договором на вказану суму.

Також, отримання Покупцем товару підтверджується підписом уповноваженої особи ПрАТ "Южмормонтаж" на видатковій та товарно-транспортній накладних, скріпленим печаткою юридичної особи та копією відповідної довіреності (а.с.12-14).

Разом з тим, оплата за отриманий товар відповідачем була здійснена платіжними дорученнями:

- №1697 від 02.03.2020р. на суму 100 000,00 грн;

- №1793 від 12.03.2020р. на суму 30 000,00 грн;

- №1927 від 13.04.2020р. на суму 68 000,00 грн; (а.с. 15-17), тобто, з порушенням строку оплати, встановленого умовами Договору від 14.06.2019р. №26п.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою вартості поставленого товару, позивач нарахував відповідачу заявлені до стягнення суми штрафу та 3% річних.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення ТОВ "ОЛМИС" з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги, ПрАТ "Южмормонтаж" не погоджується з недотриманням позивачем процесу досудового врегулювання спірних правовідносин на підставі відсутності у матеріалах справи доказів надсилання відповідачу вимоги щодо оплати штрафу та 3% річних. Суд апеляційної інстанції саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим, апеляційний суд розглядає спірні правовідносини лише у розрізі зазначених апеляційних доводів.

Як було зазначено вище, предметом позову у даній справі є вимога про стягнення 31560,89 грн., з яких 28 356,26 грн. - штрафу та 3 204,63 грн. - 3% річних, у зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем переданого йому товару.

Судом першої інстанції встановлено, перевірено апеляційною колегією, вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, факт поставки товару на загальну суму 198 000,00 грн. та факт поступової оплати відповідачем отриманого товару, всупереч умов укладеного між сторонами Договору поставки від 14.06.2019р. №26п.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 19 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом (ч.1).

Водночас, відповідно до ч.2 статті 19 Господарського процесуального кодексу особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову, що унормовується зі статтею 222 Господарського кодексу України.

За змістом пункту 7.2. Договору передбачено право сторін вирішувати усі суперечки та розбіжності, що можуть виникнути з цього Договору, шляхом переговорів і консультацій.

Разом з тим, пунктом 7.3. Договору встановлено право сторін на звернення останніх до суду.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. № 15-рп/2002, положення частини 2 ст. 124 Конституції України (254к/96-ВР) щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушень договірних зобов`язань контрагентом без попереднього пред`явлення йому претензії. Обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №910/5561/19 та від 18.06.2019р. у справі №910/7476/18.

До того ж, судова колегія зазначає, що Договір поставки від 14.06.2019р. №26п. не містить чітких вказівок на обов`язковість застосування сторонами досудового порядку врегулювання спору, передбаченого статтею 19 Господарського процесуального кодексу України. Доказів того, що сторони надане законом право перетворили для себе в обов`язок, у матеріалах справи не міститься.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами Договору встановлено чітко визначений строк для оплати отриманого товару та визначена відповідальність Покупця за порушення умов Договору, отже, ПрАТ "Южмормонтаж" усвідомлював своє зобов`язання оплатити відповідне стягнення, у зв`язку із затриманням строків оплати товару за спірним Договором.

Таким чином, колегія суддів вважає, що згідно з чинним законодавством України, а також відповідно до умов спірного Договору, сторонам не заборонено звертатися з позовом до суду за захистом порушених, не визнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у разі порушення договірних зобов`язань у разі ненадання контрагенту відповідної претензії або вимоги.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо передчасності звернення позивача до суду є необґрунтованим.

Щодо зауваження апелянта про те, що судом не було досліджено обставин неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, то судова колегія не звертає увагу на вказане заперечення ПрАТ "Южмормонтаж", оскільки у відповідача було достатньо часу на таке подання; у разі відповідного пропуску строку, ПрАТ "Южмормонтаж" мав можливість надати до суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов; більш того - жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язок суду з`ясовувати обставини неподання відзиву на позовну заяву стороною,оскільки таке подання є правом учасника справи, а не його обов`язком, і ПрАТ "Южмормонтаж" таким правом не скористався.

При цьому, ухвалу від 09.09.2020р. про відкриття провадження у справі №923/901/20, у якій було встановлено відповідачу строк на подання відзиву та заперечення, ПрАТ "Южмормонтаж" отримало 14.09.2020р., що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22), рішення суду винесено 03.11.2020р., однак, доказів надання до суду будь-яких документів з боку відповідача протягом строку розгляду справи №923/901/20, у матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що по суті позовних вимог судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правомірного висновку місцевого господарського суду. Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань апелянта.

Відтак, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020 року у справі №923/901/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020р. у справі №923/901/20 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.