ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17.03.2021м. ДніпроСправа № 904/2487/21

Суддя Ярошенко В.І. розглянувши матеріали заяви про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер", м. Київ

до особи, яка може набути статус учасника справи: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара", с. Кочережки, Павлоградський район, Дніпропетровська область

про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову Суддя Ярошенко В.І.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подачі позову, відповідно до змісту якої просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" () на рахунках банків або інших фінансових установах в межах суми заборгованості.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, заявник вказує на те, що він має намір звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" про стягнення заборгованості в сумі 569 507, 50 грн.

Мотивом для звернення до суду з вказаним позовом є те, що на підставі договору поставки № 238 від 28.08.2020 та додаткових угод № 1 від 28.08.2020, № 28/08 від 28.08.2020 ТОВ "Агріколь-Самара" мав поставити ТОВ "Грейн Пауер" наступний товар: кукурудза 3 кл. врожаю 2020 року за ціною 4 500 грн/м.т. з ПДВ в кількості товару 200 (+/- 5 %).

Згідно п.1 додаткової угоди № 28/08 сторони домовилися, що в рамках виконання додаткової угоди № 1 покупець сплачує постачальнику в якості гарантії розрахунків за даною додатковою угодою гарантій платіж у розмірі 900 000 грн.

На виконання вимог договору та додаткових угод ТОВ "Грейн Пауер" у відповідності до платіжного доручення № 908286380 від 28.08.2020 перерахувало на банківський рахунок постачальника гарантійний платіж в загальному розмірі 900 000 грн.

Натомість постачальником не виконано умов договору та не поставлено товар у встановлені строки та не повернуто грошові кошти перераховані покупцем як гарантійний платіж.

Однак з часом, постачальником було прийнято рішення про повернення суми гарантійного платежу 900 000 грн покупцеві, здійснено наступні повернення: 30.12.2020 - 50 000 грн; 05.01.2020 - 100 000 грн, 13.01.2021 - 150 000 грн, 02.02.2021 - 80 000 грн, 15.02.2021 - 40 000 грн, що в загальному становить 420 000 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості складається з основної суми - 480 000 грн, пені - 39 510 грн, 3 % річних - 9 877, 50 грн, інфляційні втрати - 40 120 грн.

Після останнього платежу 15.02.2021 ТОВ "Агріколь-Самара" не здійснювало повернення суми гарантійного платежу та повністю ігнорує звернення заявника.

Тому враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що унеможливить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. При цьому, заявник звертає увагу, що ТОВ "Агріколь-Самара" систематично порушуються умови договорів поставки та не повертаються отримані грошові кошти від контрагентів.

Відповідно до частин 1, 5-6, 8 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Розглянувши заяву, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності забезпечення позову з урахуванням їх розумності, обґрунтованості та адекватності, збалансованості інтересів сторін, суд вважає подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві.

Саме лише припущення у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Приймаючи до уваги, відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись статтями 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" про забезпечення позову до подачі позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 17.03.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.І. Ярошенко