Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1069/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Шахова Я.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Яремчук В.Л., дов. №02-19/175 від 02.02.2021;

від відповідача: Винник Т.М., наказ №16-К від 06.03.2016;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" від 20.01.2021 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі

за позовом Андрушівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор"

про зобов`язання укласти договори про пайову участь у розвитку інфраструктури міста від 27.09.2016 №7 та від 27.09.2016 №8

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача укласти договори про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Андрушівки № 7 від 27.09.2016, № 8 від 27.09.2016 у запропонованій позивачем редакції.

Рішенням Господарського суду Житомирській області від 13.04.2017, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017, позов задоволено; визнано укладеними договори про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Андрушівки № 7, № 8 від 27.09.2016 у редакції викладеній у резолютивній частині рішення господарського суду.

25.01.2021 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" від 20.01.2021 про перегляд рішення Господарського суду Житомирської області від 13.04.2017 за нововиявленими обставинами, згідно якого відповідач просить суд переглянути рішення Господарського суду Житомирській області від 13.04.2017 та прийняти нове рішення по справі №906/1069/16, в якому відмовити у позові в частині визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Андрушівки від 27.09.2016 №8 у редакції, поданій позивачем.

До заяви додано Постанову Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №272/1212/16-а, якою постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 по справі №272/1212/16-а в частині скасування постанови Андрушівського районного суду від 30.01.2017 про скасування рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради Житомирської області від 28.09.2016 №88 "Про встановлення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста Андрушівки" в частині встановлення розміру пайової участі від будівництва під`їзної залізничної колії в сумі 190 209,60 грн скасовано і в цій частині залишено у силі постанову суду першої інстанції; в іншій частині постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 залишено без змін.

Разом із заявою до суду подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 28.01.2021 залишено без руху дану заяву через наявність недоліків та встановлено заявнику строк для їх усунення.

01.02.2021 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків з відповідним матеріалами.

Ухвалою суду від 02.02.2021 постановлено поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" строк для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Житомирської області від 13.04.2017 у справі №906/1069/16; відкрити провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" про перегляд рішення Господарського суду Житомирської області від 13.04.2017 у справі №906/1069/16 за нововиявленими обставинами; розгляд заяви призначити у судовому засіданні на 04.03.2021.

18.02.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення №02-19/295 від 18.02.2021, згідно яких позивач зазначає, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатись нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили. Вказує, що постановою Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №272/1212/16-а скасованому рішенню виконавчого комітету Андрушівської міської ради №88 від 28.09.2016 зворотньої сили не надано, тому вона не може вважатися нововиявленою обставиною. Крім того, позивач посилається на пропущення відповідачем встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник ТОВ "Андрушівський елеватор" просила задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представник Андрушівської міської ради заперечував щодо задоволення заяви.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Андрушівська міська рада Житомирської області звернулась з позовом до господарського суду про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" укласти договори про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Андрушівки №7 від 27.09.2016 та №8 від 27.09.2016.

Рішенням Господарського суду Житомирській області від 13.04.2017, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017, позов задоволено; визнано укладеними договори про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Андрушків № 7, № 8 від 27.09.2016 у редакції викладеній у резолютивній частині рішення господарського суду.

Під час розгляду справи судом взято до уваги, що питання законності рішення Андрушівської міської ради Житомирської області від 27.09.2016 №88 "Про встановлення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста Андрушівки", яким було встановлено розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста Андрушівки ТОВ "Андрушівський елеватор" в сумі 1308963,60грн, в т.ч. 1118754,00грн від реконструкції виробничих потужностей та 190209,60грн від будівництва під`їзної залізничної колії, було також предметом розгляду в адміністративній справі №272/1212/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" до Виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 28.09.2016 №88.

За результатами розгляду вказаної адміністративної справи Житомирським апеляційним адміністративним судом винесено постанову від 20.03.2017, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" відмовлено повністю, з мотивів прийняття рішення Андрушівської міської ради №88 від 27.09.2016 в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Обставини правомірності прийнятого виконкомом Андрушівської міської ради Житомирської області рішення №88 від 27.09.2016, а також, правильності і законності визначених даних рішенням нарахувань - встановлення розміру пайової участі ТОВ "Андрушівський елеватор" у розвитку інфраструктури міста Андрушівка, встановлені в межах судового розгляду адміністративної справи №272/1212/16-а, були преюдиціальними для вирішення господарського спору у справі №906/1069/16 в порядку ст.35 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, та не підлягали повторному доказуванню.

Однак, під час розгляду справи №272/1212/16-а Верховним Судом встановлено, що Андрушівським районним судом Житомирської області у справі №272/1212/16-а досліджено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, згідно якої позивачем здійснено реконструкцію під`їзної залізничної колії по вул. Лисенка 22 у м. Андрушівка, код об`єкта - 2121.2, кошторисною вартістю 3774,000 тис. гривень. Зроблено висновок про протиправність рішення відповідача №88 від 27 вересня 2016 року у частині встановлення розміру пайової участі в розвитку інфраструктури міста Андрушівки в сумі 190209,60 грн від будівництва під`їзної залізничної колії з огляду на вимоги пункту 9 частини четвертої статті 40 Закону №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказано, що Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 20.03.2017 у справі №272/1212/16-а скасував рішення суду першої інстанції у цій частині з посиланням на те, що позивач не здійснював будівництво під`їзної колії, а проводив реконструкцію зазначеного об`єкта, що не звільняє від обов`язку сплатити кошти пайової участі у розвитку інфраструктури міста. Такий висновок суду апеляційної інстанції Верховним Судом у постанові від 18.06.2021 визнано помилковим з огляду на те, що поняття «будівництво» включає у себе також і реконструкцію об`єкта будівництва, а не тільки нове будівництво. Тому до пайової участі в розвитку інфраструктури м. Андрушівка позивач не залучається, оскільки здійснює будівництво об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачем не проводилось будівництво під`їзної залізничної колії, оскільки здійснювалась її реконструкція, визнано Верховним Судом таким, що суперечить нормам Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування» і ці норми матеріального права судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин застосовано неправильно, а відтак вказано, що судом апеляційної інстанції скасоване в цій частині рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

На підставі вищевказаних висновків Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 скасовано постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 по справі №272/1212/16-а в частині скасування постанови Андрушівського районного суду від 30 січня 2017 року про скасування рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради Житомирської області від 28 вересня 2016 року №88 "Про встановлення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста Андрушівки" в частині встановлення розміру пайової участі від будівництва під`їзної залізничної колії в сумі 190209,60 грн і в цій частині залишено у силі постанову суду першої інстанції. В іншій частині постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 залишено без змін.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно позиції, викладеної у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/887/17 від 14.11.2019, у справі №925/792/17 від 20.05.2019 до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (п.п. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" N 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (п.п. 27 - 34 рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 320 ГПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані в заяві ТОВ «Андрушівський елеватор» обставини є нововиявленими в розумінні вимог ст. 320 ГПК України, і є підставою для перегляду рішення господарського суду Житомирської області від 22.12.2017 у справі №906/1069/16 за нововиявленими обставинами та скасування його в частині визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Андрушівки від 27 вересня 2016 року №8 з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Щодо заперечень позивача відносно задоволення заяви відповідача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з мотивів ненадання зворотної дії рішенню Виконавчого комітету Андрушівської міської ради №88 від 28.09.2016, суд зазначає наступне.

Пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим. Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. При цьому суди повинні виходити з того, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним. Ухваливши рішення про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його з цих підстав нечинним, суд у порядку, визначеному частиною одинадцятою статті 171 КАС України, повинен зобов`язати орган, який видав оскаржуваний акт, невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. За правилами пункту 1 частини п`ятої статті 171 КАС України Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконними повністю або в окремій його частині. Отже, визнати неконституційними такі акти суд не може. Водночас з огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови. Визнаючи протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремі положення, суд повинен зазначити дату, номер рішення, найменування органу, котрий видав рішення або його окремі пункт, абзац, частину, які визнано протиправними.

За змістом резолютивної частини постанови Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.01.2017 у справі №272/1212/16-а, залишеної в силі Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.06.2020 скасовано рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради Житомирської області від 28.09.2016 №88 "Про встановлення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста Андрушівки" в частині встановлення розміру пайової участі від будівництва під`їзної залізничної колії в сумі 190 209,60грн.

Таким чином, рішеннями адміністративного суду рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №88 від 28.09.2016 «Про встановлення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста Андрушівки» в частині встановлення розміру пайової участі від будівництва під`їзної залізничної колії в сумі 190 209,60грн визнано протиправним з моменту прийняття, а тому йому не потрібно надавати зворотну силу у часі.

Крім того, посилання позивача на пропущення відповідачем встановленого процесуальним законодавством строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, також не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із заявою від 20.01.2021 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до суду подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Проаналізувавши доводи заявника щодо пропуску строку для подання заяви про перегляд судового рішення від 13.04.2017 у справі № 906/1069/16 за нововиявленими обставинами, суд в ухвалі від 02.02.2021 визнав, що зазначені заявником причини пропуску строку є поважними, та постановлено пропущений строк для подання даної заяви поновити.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі (ч.6 ст.325 ГК України).

Згідно ч.7 ст.325 ГПК України, судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Керуючись статтями 119, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 320, 321, 325 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" від 20.01.2021 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 13.04.2017 у справі №906/1069/16 в частині визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Андрушівки від 27 вересня 2016 року №8 скасувати.

3. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.03.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" (рек. з пов.)

та на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - Андрушівській міській раді (рек. з пов.)