ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. Справа№ 910/3067/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

За участі секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 22.02.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.11.2020

у справі № 910/3067/20 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистік»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про зобов`язання внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» № 8214238 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 1 670 138,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2018 між сторонами було укладено договір про надання послуг № 10676/ЦТЛ-2018, також 19.12.2018 між сторонами укладено договір надання послуг з організації перевезень і накопичення власного рухомого складу № Л/М/18/899/п, за умовами яких відповідачем надавались послуги позивачу, що обумовлені у вказаних договорах. Відповідачем було надано, а позивачем прийнято та сплачено послуги з накопичення вагонів.

Проте у накопичувальних картках за роботи та штрафи, пов`язаних з перевезенням вантажів, безпідставно було включено платежі за маневрову роботу, збір за зберігання вагонів, плати за використання вагонів на місцях загального користування, плату за користування вагонами (контейнерами), яка виникла через затримку вагонів (контейнерів) на прикордонних (припортових) станціях з вини вантажовласника на загальну суму 1 780 458,62 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №910/3067/20 позов задоволено повністю.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистік» № 8214238 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 1 670 138,54 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистік» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №910/3067/20 скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Ткаченко Б.О., судді: Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 залишено без руху, встановлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання платіжного доручення про сплату судового збору в повному обсязі.

26.01.2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало заяву про усунення недоліків та надало оригінал платіжного доручення № 3391556 від 20.01.2021, з якого вбачається, що судовий збір апелянтом сплачено в повному розмірі, а саме 3 153, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі № 910/3067/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.02.2021.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

Представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №910/3067/20 скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистік» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

16.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистік» як замовником та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» як перевізником укладено договір про надання послуг № 10676/ЦТЛ-2018 (далі - договір № 10676/ЦТЛ-2018).

Згідно з п. 1.1 договору № 10676/ЦТЛ-2018 предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У п. 1.2. договору № 10676/ЦТЛ-2018 сторони визначили, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 із змінами та доповненнями (далі - Статут), Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник Тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 873 від 09.12.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС). Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Згідно з п. 1.3 договору № 10676/ЦТЛ-2018 надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Перевізником відкрито для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8214238 та присвоєно код вантажовідправника/вантажоодержувача № 8867 для проведення розрахунків і обліку сплачених сум (п. 2.3.3 договору № 10676/ЦТЛ-2018).

19.12.2018 між сторонами укладено договір про надання послуг з організації перевезень і накопичення власного рухомого складу № Л/М/18/899/п (далі - договір № Л/М/18/899/п).

Цей договір регулює взаємовідносини між перевізником та замовником, що виникають у процесі надання послуг по накопиченню власного порожнього рухомого складу замовника (п. 1.1 договору № Л/М/18/899/п).

Згідно з п. 2.1 договору № Л/М/18/899/п накопичення вагонів здійснюється на станціях Ужгород, Чоп, Батьово та Миколаїв-Дністровський.

Додатковою угодою № 1 від 04.06.2019 сторонами внесено зміни до п. 2.1 договору № Л/М/18/899/п та доповнено станцією накопичення вагонів - Здолбунів.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 10.1 договору № Л/М/18/899/п договір набирає чинності з 01.01.2019 і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного виконання, з правом пролонгації на кожен наступний календарний рік згідно завчасно надісланої замовником заяви про пролонгацію шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

У п. 12.1 договору № 10676/ЦТЛ-2018 сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018.

Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Доказів небажання сторін продовжувати договірні відносини матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що договір № 10676/ЦТЛ-2018 є чинним.

Відповідно до п. 2.3.2 договору № 10676/ЦТЛ-2018 перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно з інформацією АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Згідно з п. 2.1.6 договору № 10676/ЦТЛ-2018 замовник зобов`язаний оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передплати за кодом платника.

За домовленістю сторін, розрахунки за договором № 10676/ЦТЛ-2018 здійснюються через Філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (далі - філія «ЄРЦ»). Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в пункті 14.2 розділу 14 договору. Одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника. По мірі виконання перевезень та надання послуг перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній;

додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг);

додаткових послуг за вільними тарифами;

плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень;

штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), про що зазначено в пунктах 4.1-4.3, 4.5 договору № 10676/ЦТЛ-2018.

У п. 3.1 договору № Л/М/18/899/п сторони погодили наступний перелік обов`язків перевізника:

3.1.1. Накопичувати порожній власний рухомий склад замовника для відправлення маршрутами згідно з умовами цього договору.

3.1.2. За надані послуги по накопиченню маршрутів надавати замовнику розрахункові документи, які передбачено Правилами перевезень вантажів.

3.1.3 Про закінчення формування маршруту, згідно отриманої заявки, письмово повідомляє замовника по факсу: .

Пунктами 4.1-4.3 договору № Л/М/18/899/п передбачено, що розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Українська залізниця» (далі - філія «ЄРЦ») і стягується по накопичувальній картці з коду платника № 8214238, код вантажовідправника/вантажоодержувача 8867. Розмір плати за послугу «Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу» (далі - плата) визначений за ставками в додатку 1 договору про надання послуг № 10676/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018. Плата нараховується з моменту прибуття вагона на станцію накопичення до моменту прийняття до перевезень маршруту (групи). Неповна доба округляється до повної. Замовник сплачує тільки за вагони, які належать йому або знаходяться у його оперуванні, відповідно до оформлених перевізних документів.

Відповідно до п. 4.6 договору № Л/М/18/899/п перевізник нараховує плату за інші послуги згідно «Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги» (за умови їх надання).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем були належним чином надані, а позивачем прийняті та сплачені послуги з накопичення вагонів позивача на станціях Здолбунів, Ужгород Миколаїв-Дністровський і Батьово, що підтверджується переліками, складеними філією «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» № 20190702 від 02.07.2019, № 20190802 від 02.08.2019, № 20190902 від 02.09.2019, № 20190903 від 03.09.2019, № 20190704 від 04.07.2019, № 20190709 від 09.07.2019, № 20190710 від 10.07.2019, № 20190212 від 12.02.2019, № 20190313 від 13.03.2019, № 20190714 від 14.07.2019, № 20190217 від 17.02.2019, № 20190221 від 21.02.2019, № 20190724 від 24.07.2019, № 20190727 від 27.07.2019, № 20190827 від 27.08.2019, № 20190228 від 28.02.2019, № 20190830 від 30.08.2019, а також накопичувальними картками №№ 01071197, 02071202, 02081374, 02091597, 03091605, 04071208, 05071217, 09071240, 09071242, 10071250, 12020127, 13030249, 13071269, 15020142, 17020146, 21020160, 22081513, 24071322, 24071324, 27071341, 27081544, 28020193, 29081005, 30081567, 17071292.

Разом із тим, у накопичувальних картках зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) (далі - накопичувальна картка) №№ 01091577, 01091578, 01091579, 01091580, 01091582, 01091583, 01091585, 01091586, 02091597, 03091602, 03091605, 4091615, 04091616, 04091617, 06091623, 07091629, 07091636, 07091637, 08091640, 09091645, 10091651, 02090369, 02090370, 03090382, 03090383, 04090384, 05090387, 07090388, 05090640, 06090645, 06090647, 07090648, 07090650, 08090653, 09090654, 10090659, 10090660, 10090661, 11090665, 11090666, 11090667, 11090668, 11090669, 11090670, 11090671, 11090672, 11090673, 29081005, 29080971, 29081003, 29081019, 29081020, 29081021, 29081022, 29081007, 29081009, 29081010, 29081012, 29081013, 29081014, 29081017, 29081018, 02091048, 02091051, 02091052, 30081026, 30081028, 30081030, 30081031, 05091069, 05091070, 09091089, 09091090 станціями Здолбунів, Ужгород Миколаїв-Дністровський і Батьово залізницею включено платежі за маневрову роботу, збір за зберігання вагонів, плати за використання вагонів на місцях загального користування, плату за користування вагонами (контейнерами), яка виникла через затримку вагонів (контейнерів) на прикордонних (припортових) станція з вини вантажовласника на загальну суму 1 780 458,62 грн. з ПДВ на підставі актів загальної форми.

Як свідчать матеріали справи, виходячи з переліків № 20190902 від 02.09.2019, № 20190903 від 03.09.2019, № 20190904 від 04.09.2019, № 20190905 від 05.09.2019, № 20190906 від 06.09.2019, № 20190907 від 07.09.2019, № 20190908 від 08.09.2019, № 20190909 від 09.09.2019, № 20190910 від 10.09.2019, № 20190911 від 11.09.2019, № 20190913 від 13.09.2019, № 20190917 від 17.09.2019, № 20190922 від 22.09.2019, відповідачем було списано з особового рахунку позивача 1 780 458,62 грн з ПДВ.

У п. 7.1 договору № 10676/ЦТЛ-2018 сторонами погоджено, що усі спірні питання з виконання умов цього договору вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

Позивач звернувся з претензією № 691 від 13.09.2019 до відповідача, у зв`язку з безпідставним списанням грошових коштів у сумі 1 780 458,62 грн з ПДВ, у якій просив відновити вищевказану суму на особовому рахунку.

Відповідач надав відповідь на претензію, якою задовольнив вимоги претензії частково на загальну суму 110 382,00 грн з ПДВ (плата за проведення маневреної роботи по станції Здолбунів). Як на підставу для відхилення претензії позивача відповідачем зазначено, що плата за користування вагонами та збір за зберігання рухомого складу у сумі 1 670 076,62 грн нараховано відповідно до наданих послуг і згідно «Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги», тому суми відхиляються як безпідставно заявлені.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, у накопичувальних картках за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) № 13091673, 17091695, 21091720 станція Здолбунів включено платежі за маневрову роботу та плата за актами затримки ф. ГУ-23а та ф. ГУ-23 до подавання під вантажні операції вагонів з експортно-імпортними та внутрішніми вантажами на загальну суму 8.553,12 грн з ПДВ на підставі актів загальної форми.

Виходячи з переліків № 20190913 від 13.09.2019, № 20190917 від 17.09.2019, № 20190922 від 22.09.2019 відповідачем було списано з особистого рахунку позивача 8 553,12 грн з ПДВ.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією № 782 від 09.10.2019 у зв`язку з безпідставним списанням грошових коштів у сумі 8 553,12 грн та просив відновити вищевказану суму на особовому рахунку.

Відповідач відновив на особовому рахунку 8 491,20 грн з ПДВ за маневрову роботу на станції Здолбунів, виходячи з переліку № 20191220, а 61,92 грн з ПДВ залишились без задоволення у якості плати за актами затримки. Відповіді на дану претензію відповідач не надав.

Частиною 1 ст. 306 Господарського кодексу України визначено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Згідно з ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України передбачено, що відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні положення містяться в ст.ст. 909, 919 Цивільного кодексу України.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п. 2 Статуту).

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).

У п. 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 62 Статуту та п. 1.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила розрахунків) порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно з приписами п. 2.6 Правил розрахунків розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Відповідачем не заперечується факт списання спірних коштів.

Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (п. 46 Статуту).

Відповідно до п. 5 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, (далі - Правила зберігання) якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з п. 8 Правил зберігання збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до п. 9 Правил зберігання за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Пунктом 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 (далі - Правила № 113) облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Згідно з приписами пунктів 6, 8-10 Правил № 113 час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Пунктом 12 Правил № 113 передбачено, що загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відповідно до п. 5.1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» (далі - Роз`яснення) облік використання коштів з особового рахунку ведеться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (якщо вони не були включені у відомості плати за користування вагонами і контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі відмови від підписання зазначених документів станція складає акт загальної форми, додає його до відповідного документа та надсилає в ТехПД для списання грошей з особового рахунку. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму.

Однак якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Згідно з п. 5.10 Роз`яснень зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

У разі затримки вагонів на станції призначення з причин, які залежать від вантажовласника, залізниця складає акт загальної форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Затримка вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення оформляється наказом залізниці, актом про затримку вагонів форми ГУ-23а, що складається станцією затримки вагонів і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менше як двома особами відповідно до пункту 3 Правил складання актів. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» на станцію призначення, яка повинна інформувати вантажовласника про затримку вагонів з його вини шляхом вручення копії такого «Повідомлення…» не пізніше двох годин після його отримання станцією призначення.

У вирішенні спорів про стягнення з вантажовласника плати за користування вагонами у випадку затримки вагонів і контейнерів на підходах до станції призначення судам належить перевіряти дотримання залізницями цього порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що переважна частина актів загальної форми ГУ-23 складена за участі одного комерційного агента, а деякі акти загальної форми взагалі не містять підписів осіб, які брали участь у їх складанні.

При цьому апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, що більшість актів підписані ОСОБА_2 без зазначення посади, а підписи ОСОБА_2 проставлялися вже після оформлення актів загальної форми і на тих актах загальної форми, які були складені одним комерційним агентом (в актах вказано найменування позивача та прізвище ОСОБА_1 , проте підпис останнього відсутній).

Підстави для зупинки та простою вагонів в актах загальної форми ГУ-23 вказано «вагони знаходяться на коліях станції в очікуванні накопичення», тобто затримка вагонів відбулась у зв`язку з виконанням залізницею укладеного з позивачем умов договору № Л/М/18/899/п, який в свою чергу передбачає розмір та умови оплати відповідних послуг відповідачем.

Зі змісту актів загальної форми ГУ-23, копії яких долучені до матеріалів справи вбачається, що відповідні акти складені з порушенням встановлених Правил складання актів та відповідно, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідні акти не можуть бути підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу та відповідно списання цих коштів з рахунку позивача.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що інших будь-яких належних доказів на підтвердження наявності підстав для списання коштів відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, неправомірність списання відповідачем з рахунку позивача грошових коштів у розмірі 1 670 138,54 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовано, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом внесення змін до особового рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) на ньому спірних грошових коштів відповідатиме способам захисту, як визначених спеціальним нормами права (п. 62 Статуту та Правилам № 644), умовам укладеного між сторонами договору, так і узгоджуватиметься із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 914/873/17 та від 30.01.2020 у справі № 910/9794/18.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт вважає задоволення судом першої інстанції позовних вимог у повному обсязі необґрунтованим, оскільки, на його переконання частина актів загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів відповідає вимогам п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

Проте, апелянтом не надано власного розрахунку, не зазначено, в якій сумі позов не підлягає задоволенню, при цьому апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції у повному обсязі.

Вказані межі доводів та вимог апеляційної скарги не дають підстав суду апеляційної інстанції для висновку про необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистік» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі № 910/3067/20 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

3. Матеріали справи № 910/3067/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 16.03.2021 у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко