РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

25.02.2021Справа № 910/3926/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Радецької Ю.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Міністерства оборони України

про стягнення 32827360,02 грн

за участі представників:

від позивача Кулініч А.П., Мельник М.А. (уповноважені представники);

від відповідача Глазунов М.Ю (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства оборони України про стягнення 32827360,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача обов`язку оплати вартості наданих для військових частин послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/3926/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.04.2020 та встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів.

Відповідач проти позову заперечував, оскільки позивачем не подано до суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження виконання відповідних операцій, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказував, що відповідачем повністю оплачено надані послуги за укладеними договорами, а інших договорів, на підставі яких здійснювались спірні перевезення, сторони не підписували. Надані позивачем документи, якими підтверджується надання послуг оформлені з порушенням вимог норм чинного законодавства. Крім того, оскільки послуги за спірними перевезеннями надавалися безпосередньо військовим частинам, вказані військові частини і мають оплачувати надані послуги і є належними відповідачами у вказаній справі.

Згідно службової записки начальника режимно-секретного відділу Хілько М.Є., 26.06.2020 від Міністерства оборони України для долучення до матеріалів даної справи надійшли документи з грифом секретності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 передано справу №910/3926/20 для визначення судді, який має повноваження для розгляду справ, документи яких містять гриф секретності.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/659 від 02.07.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3926/20 у зв`язку з відсутністю допуску до державної таємниці у судді Джарти В.В.

Справа №910/3926/20 в Господарському суді міста Києва згідно повторного автоматизованого розподілу надійшла до судді Маринченка Я.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 прийнято справу №910/3926/20 до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в закритому судовому засіданні.

30.06.2020 через загальний відділ канцелярії Господарського суду міста Києва позивачем подано відповідь на відзив у який останній зазначив, що починаючи з 13.12.2019 та по 31.12.2019 року послуги з організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них здійснювались згідно Інструкції з планування військових залізничних перевезень затвердженої спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства оборони України №666/503 від 01.12.2015 (далі Інструкція), згідно якої планування військових залізничних перевезень здійснюється Центральним управлінням військових сполучень зі складанням місячних планів військових перевезень згідно із заявками на планування військових залізничних перевезень, у зв`язку з чим, починаючи з 13.12.2019 по 31.12.2019 замовлення (планування перевезень) здійснювалось відповідачем через органи військових сполучень на залізничному транспорті шляхом укладання договорів відповідно до Інструкції та положень ЦК України. Також, позивач зазначає, що посилання відповідача на відсутність належних та допустимих доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги є безпідставними, оскільки не знаходять свого підтвердження. Щодо доказів на підтвердження, що саме відповідач є платником отриманих послуг, позивач зазначає, що в розділі код та найменування платника вказано Міністерство оборони України, код 8138098, та в розділі код і найменування вантажовласника вказана відповідна військова частина.

В судовому засіданні 25.02.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовільнити позовну заяву.

В судовому засіданні 25.02.2021 представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд відмовити у задоволенні позивних вимог у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.04.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник, позивач) та Міністерством оборони України (замовник, відповідач) було укладено Договір про надання послуг щ організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них №38/2019-ЦЮ/341/16/19/2 відповідно до умов якого предметом цього договору є надання послуг з перевезень громадським залізничним транспортом (60210000-3) (послуги з перевезень військових вантажів) (надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у вагонах перевізника і проведення розрахунків за них ( п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору визначається в межах сум , передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями на 2019 рік та становить 461550000 грн, у тому числі ПДВ 76925000 грн.

Пунктами 6.3.4., 6.3.5. договору визначено, що перевізник зобов`язаний здійснювати нарахування платежів замовнику за перевезення військових вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати замовнику відповідні розрахункові документи; для проведення розрахунків та обліку сплачених сум надати замовнику код платника 8138098 та відкрити особовий рахунок.

Згідно з п. 11.1. договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Як зазначає позивач, враховуючи, що коштів передбачених вищезазначеним договором не було достатньо для оплати наданих послуг 27.12.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник, позивач) та Міністерством оборони України (замовник, відповідач) було укладено Договір про надання послуг щ організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них №242/2019-ЦЮ/370/19/1 відповідно до умов якого предметом цього договору є надання послуг з перевезень громадським залізничним транспортом (60210000-3) (послуги з перевезень військових вантажів) (надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у вагонах перевізника і проведення розрахунків за них ( п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору визначається в межах сум, передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями на 2019 рік та становить 54936711 грн, у тому числі ПДВ 9156118,50 грн.

Пунктами 6.3.4., 6.3.5. договору визначено, що перевізник зобов`язаний здійснювати нарахування платежів замовнику за перевезення військових вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати замовнику відповідні розрахункові документи; для проведення розрахунків та обліку сплачених сум надати замовнику код платника 8138098 та відкрити особовий рахунок.

Згідно з п. 11.1. договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Як зазначає позивач, оскільки передбачених Договором від 27.12.2019 коштів було недостатньо для оплати наданих відповідачу послуг у 2019, 31.12.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник, позивач) та Міністерством оборони України (замовник, відповідач) було укладено Договір про надання послуг щ організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них №243/2019-ЦЮ/370/19/2 відповідно до умов якого предметом цього договору є надання послуг з перевезень громадським залізничним транспортом (60210000-3) (послуги з перевезень військових вантажів) (надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у вагонах перевізника і проведення розрахунків за них) ( п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору визначається в межах сум, передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями на 2019 рік та становить 170432300 грн, у тому числі ПДВ 28405383,33 грн.

Пунктами 6.3.4., 6.3.5. договору визначено, що перевізник зобов`язаний здійснювати нарахування платежів замовнику за перевезення військових вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати замовнику відповідні розрахункові документи; для проведення розрахунків та обліку сплачених сум надати замовнику код платника 8138098 та відкрити особовий рахунок.

Згідно з п. 11.1. договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Як зазначає позивач, враховуючи умови проведення ООС та усвідомлюючи важливе значення залізничного транспорту для обороноздатності країни, а також враховуючи поведінку відповідача, який добросовісно виконував договірні зобов`язання протягом 2019 року, ним було надано відповідачу послуги на загальну суму 836179670,71 грн.

Факт надання позивачем послуг відповідачу з перевезень за вищевказаними договорами на загальну суму 803352311 грн підтверджується долученими до матеріалів справи Актами наданих послуг, зокрема, №1/9 від 18.03.2019 на суму 59425181,78 грн, №9/2 від 26.03.2019 на суму 34785318,22 грн, №1/9 від 26.03.2019 на суму 22222800 грн, №1 від 12.08.2019 на суму 257298487,44 грн, №2 від 07.10.2019 на суму 59756446,03 грн, №3 від 07.10.2019 на суму 47426320,26 грн, №4 від 06.11.2019 на суму 95897091,24 грн, №5 від 27.12.2019 на суму 1171655,03 грн, №1 від 27.12.2019 на суму 54936711 грн, №1 від 27.12.2019 на суму 170432300 грн, які підписані представниками сторін та скріплені відповідними печатками без будь-яких зауважень.

Разом з тим, позивач зазначає, що відповідно до Акту надання послуг №2 від 03.01.2020 позивачем було надано послуги з перевезень на суму 54953591,86 грн, у зв`язку з чим, 11.01.2020 ним було направлено на адресу відповідача лист №ЄРЦ-05/84-бух від 03.01.2020, в якому останній просив підписати акт про надання послуг за період з 01.12.2019 по 31.12.2019 №2 та рахунок на оплату за період з 13.12.2019 по 31.12.2019 №2, який відповідно до повідомлення про вручення поштового повідомлення було отримано останнім 11.01.2020.

Проте, вказаний рахунок №2 від 03.01.2020 на загальну суму 32827359,71 грн відповідачем не було оплачено.

Листом №370/2/20 від 17.01.2020 відповідачем направлено на адресу позивача Протокол розбіжностей від 17.01.2020 до переліку перевізних документів за грудень 2019 року за кодом 8138098.

Проте, як зазначає позивач, станом на дату подання позову відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати за отримані послуги, у зв`язку з чим, АТ «Укрзалізниця» звернулось із відповідним позовом до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Частиною 1 ст. 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Судом встановлено, що позивачем надано відповідачу послуги, пов`язані з організацією перевезення військових вантажів у період з 13.12.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 32827360,02 грн. Факт надання вказаних послуг підтверджується наявними в матеріалах первинними документами, а саме, відомостями плати за користування вагонами, накладними, накопичувальними картками та корінцями дорожніх відомостей. Вказані документи складені у відповідності до вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими особами. Відповідачем не заперечується факту надання послуг перевезення вантажів, зокрема факту доставки та отримання вантажів. При цьому Відомості плати за користування вагонами підписані представниками вантажовласника без будь-яких зауважень, що спростовує доводи відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження виконаних операцій, зокрема пам`яток про подавання вагонів.

У вищезазначених документах у графі «код і найменування платника» зазначено 8138098, який було присвоєно Міністерству оборони України, як замовнику, відповідно до укладених договорів із позивачем. Вказаний код є конфіденційною інформацією і саме відповідач несе відповідальність з використання зазначеного коду. Крім того, як вбачається з пояснень представників сторін та підтверджується матеріалами справи, відповідачем не заперечується присвоєння йому відповідного коду.

Заперечення відповідача щодо відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем на надання послуг з перевезення судом відхиляються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, у зв`язку з чим, наявні підстави для висновку, що надання позивачем послуг на загальну суму 32827355,22 грн відбулось саме в межах укладених договорів від 30.04.2019, 27.12.2019 та 31.12.2019.

Окрім того, відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції з планування військових залізничних перевезень затвердженої спільним наказом Міністерства оборони України та Міністерством інфраструктури України №666/503 від 01.12.2015 планування військових залізничних перевезень здійснюється Центральним управлінням військових сполучень зі складанням місячних планів військових перевезень (далі - план перевезень) згідно із заявками на планування військових залізничних перевезень (додаток 1) штабів видів Збройних Сил України, оперативних командувань, структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та підпорядкованих їм органів військового управління на підставі відповідних директив, наказів, розпоряджень Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України.

Враховуючи, що Центральне управління військових сполучень здійснює представництво Міністерства оборони України та Збройних Сил на транспорті загального користування, яке здійснювало планування перевезень, суд дійшов висновку, що саме позивач є замовником відповідних послуг, а відтак і на нього покладається обов`язок щодо оплати за отримані послуги.

Отже, послуги з перевезень військових вантажів у період з 13.12.2019 по 31.12.2019 було надано позивачем відповідачу, а відповідачем було отримані обумовлені договором послуги без будь-яких зауважень.

Разом з тим, здійснивши перевірку заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми заборгованості, судом встановлено, що надані розрахунки містять арифметичні помилки, у зв`язку з чим, судом здійснено власний розрахунок, відповідно заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги складає 32827355,22 грн.

Враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи не подано доказів сплати заборгованості, а також не спростовано тверджень позивача щодо наявності заборгованості за надані послуги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 32827355,22 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 400755 (тридцять два мільйони вісімсот двадцять сім тисяч п`ятдесят п`ять) грн 22 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 492410 (чотириста дев`яносто дві тисяч чотириста десять) грн 33 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено:09.03.2021

Суддя Я.В. Маринченко