ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/32/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Панченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/32/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега"

до відповідача Товариства з обмежено відповідальністю "Фасад-Інжиніринг"

про стягнення

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмежено відповідальністю "Фасад-Інжиніринг" заборгованості у розмірі 70 417, 12 грн., а також судових витрат по сплат судового збору у розмірі 2 102 грн. та поштових витрат на оплату дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до розгляду, орієнтовний розмір яких становить 300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати товару, який поставлений позивачем згідно накладних №68 від 01.09.2020р. на суму 8712,00 грн., №101 від 16.11.2020р. на суму 3456,00 грн., №102 від 16.11.2020р. на суму 18810,96 грн., №103 від 16.11.2020р. на суму 12653,62 грн., №104 від 16.11.2020р. на суму 26784, 54 грн.

11.01.2021р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про судове засідання (явка у судове засідання є не обов`язковою). Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 10.02.2021р. та учасникам справи встановлено строк на подання до суду заяв по суті справи (відзив на позов, відповідь та заперечення).

Ухвала суду, яка надіслана відповідачу на адресу, що зазначена у позові та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повернута до суду органами поштового зв`язку із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

05.02.2021р. за вх.№3286/21 господарським судом одержано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 70 417,12 грн., 3% річних у сумі 289, 11 грн., інфляційні нарахування у розмірі 633, 75 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування заяви, позивачем зазначено, що оскільки днем вручення відповідачу вимоги про виконання грошового зобов`язання вважається 05.12.2020р. та сума у розмірі 70 417,12 грн. являється простроченою заборгованістю починаючи з 15.12.2020р., а відтак, враховуючи, що відповідач порушив строк проведення розрахунків, позивач вважає необхідним заявити вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період грудень 2020р. - лютий 2021р.

У заяві, позивач просить суд, провести розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати позивача на вчинення дій, необхідних для розгляду справи (направлення заяв по суті справи). Так позивач 28.12.2020р. здійснив витрати на суму 50,60 грн. (направлення позовної заяви), докази чого додані до позовної заяви.

У судовому засіданні 10.02.2021р. судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог за вх.№3286/21 від 05.02.2021р., позивачу запропоновано надати до суду письмові пояснення щодо листа №33/11 від 30.11.2020р. про наявність якого зазначено позивачем у позові, та у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті оголошено перерву до 10.03.2021р. о 10:00, із повідомленням учасників справи про судове засідання, про що позивача та відповідача повідомлено в порядку ст.120 ГПК України шляхом надіслання відповідної ухвали.

05.03.2021р. за вх.№6311/21 господарським судом Одеської області одержано письмові пояснення позивача, які надані на виконання ухвали суду від 10.02.2021р., та в яких, серед іншого, позивач додатково просить суд повести розподіл судових витрат та стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати позивача на вчинення дій, необхідних для розгляду справи (направлення заяв по суті справи). Докази витрат здійснених позивачем додані до позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог та цих письмових пояснень.

У судове засідання 10.03.2021р. учасники справи не з`явились.

При цьому, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.01.2021р., в якій відповідачу встановлено строк на подання до суду відзиву на позов, та ухвала суду від 10.02.2021р. із повідомленням відповідача про дату, час і місце судового засідання, які надіслані відповідачу на адресу, що зазначена у позові та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повернута до суду органами поштового зв`язку із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Отже, враховуючи, те що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду судової справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 10.03.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега" поставив Товариству з обмежено відповідальністю "Фасад-Інжиніринг" товар (будівельні матеріали) на суму 70417, 12 грн., який прийнято відповідачем, що підтверджується видатковими накладними №68 від 01.09.2020р. на суму 8712,00 грн., №101 від 16.11.2020р. на суму 3 456,00 грн., №102 від 16.11.2020р. на суму 18 810,96 грн., №103 від 16.11.2020р. на суму 12653,62 грн., №104 від 16.11.2020р. на суму 26 784, 54 грн., в графі «отримав» яких зазначено директор Мийнов Р.К. та наявний підпис останнього.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань станом на 10.03.2021р. керівником (згідно статуту) Товариства з обмежено відповідальністю "Фасад-Інжиніринг" є ОСОБА_1 .

01.12.2020р. позивач надіслав відповідачу лист №30/11 від 30.11.2020р. та акт звірки взаєморозрахунків з вимогою у семиденний строк від дати отримання цієї вимоги перерахувати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега" вартість поставленого товару в сумі 70 417, 11 грн., а також підписати акт звірки.

05.12.2020р. вказаний лист позивача повернуто останньому органами поштового зв`язку із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, 01.12.2020р. позивач направив лист №33/11 від 30.11.2020р. на адресу бухгалтера Товариства з обмежено відповідальністю "Фасад-Інжиніринг", який отримано Діденко 07.12.2020р. про, що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

В подальшому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, окрім стягнення з відповідача основного боргу, просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За умовами ч. 1 ст. 181 ГК України також допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору поставки у спрощений спосіб, а дії сторін щодо підписаних видаткових накладних та надсилання Акту звірки взаєморозрахунків за період 2020р. засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі укладеного між сторонами договору (у спрощений спосіб) та поданих позивачем доказів (видаткових накладних) у відповідача виник обов`язок оплатити товар, який поставлений позивачем у вересні листопаді 2020р., та вартість якого становить 70 417,12 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки положеннями цієї статті не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Відтак, позивачем 01.12.2020р. направлено на юридичну адресу відповідача лист № 30/11 від 30.11.2020р. з вимогою у семиденний строк від дати отримання цієї вимоги перерахувати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега" вартість поставленого товару в сумі 70 417, 11 грн. з проханням підписати та повернути на адресу останнього один примірник акту звірки взаєморозрахунків за період 2020р.

Вказаний лист 05.12.2020р. повернуто органами поштового зв`язку із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

У п. 1.7. Постанови № 14 від 17.12.2013 Пленуму ВГС України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» зазначено, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Отже, строк виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати поставленого позивачем товару сплинув 14.12.2020р., із врахуванням при цьому того, що останній день цього строку 13.12.2020р. припадав на неробочий день.

Проте, відповідачем не здійснено оплату поставленого позивачем товару, як до 14.12.2020р., так і після звернення позивача до суду з даним позовом та розгляду справи у суді.

При цьому, відповідач не надав до суду жодних заперечень щодо наявності боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір втрат від інфляції за зобов`язаннями грудня 2020р. становить 633 грн., а також розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за період 15.12.2020р. по 31.12.2020р., та згідно з яким розмір 3% річних становить 289, 11 грн., господарським судом встановлено відповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, а отже, і їх задоволення.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача судових витрат з оплати судового збору, то їх розподіл здійснюється судом на підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що судові витрати щодо сплати судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Щодо відшкодування з відповідача витрат пов`язаних із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У позовній заяві, позивачем щодо попереднього визначення суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зазначено, що додатково очікується оплата поштових витрат на оплату дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір таких витрат орієнтовно оцінюється у сумі 300 грн. та докази фактичних витрат будуть додатково надані суду.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог за вх.№3286/21 від 05.02.2021р. та у письмових поясненнях за вх.№6311/21 від 05.03.2021р. позивач просить суд стягнути з відповідача поштові витрати позивача на надіслання позовної заяви, надіслання заяви про збільшення позовних вимог та надіслання письмових пояснень.

Відповідно до ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Згідно з п.1 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.5 ст. 46 ГПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Так, розмір поштових витрат позивача на надіслання відповідачу позовної заяви становить 50,60 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною №017 та фіскальним чеком від 28.12.2020р.

Розмір поштових витрат позивача на надіслання відповідачу заяви про збільшення розміру позовних вимог становить 53,60 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною №482 та фіскальним чеком від 03.02.2021р.

Отже, розмір судових витрат позивача, пов`язаних з вчиненням дій необхідних для розгляду справи становить 104,20 грн. і саме в цьому розмірі підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмежено відповідальністю "Фасад-Інжиніринг" (65117, м. Одеса, вул. Затонського, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Омега" (07101, Київська обл., м. Славутич, Бакинський квартал, буд. 7, кв. 25, ) борг у розмірі 70 417 (сімдесят тисяч чотириста сімнадцять) грн. 12 коп., 3% річних у сумі 289 (двісті вісімдесят дев`ять) грн. 11 коп., інфляційні нарахування у розмірі 633 (шістсот тридцять три) грн.75 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн., та витрати, пов`язані з вчиненням дій необхідних для розгляду справи в розмірі 104 (сто чотири) грн. 20 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 15 березня 2021 р.

Суддя Г.Є. Смелянець