номер провадження справи 5/135/19-4/168/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 Справа № 908/2559/19

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка, вул. Шкільна, буд. 40)

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Нововасилівська селищна рада Мелітопольського району Запорізької області, (72420, Запорізька область, Приазовський район, смт. Нововасилівка, вул. Кооперативна, буд. 78)

про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Тройно Т.В.

За участю представників сторін:

від позивача Скуратов Д.В., на підставі Ордеру на надання правової допомоги ЗП № 111390 від 14.01.2020;

від позивача Соловйов В.М., на підставі Ордеру на надання правової допомоги АР № 1004125 від 15.10.2019;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи не з`явився;

В вересні 2019 року до господарського суду Запорізької області звернувся Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна», с. Воскресенка Приазовського району Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004, укладеного між Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», на 4 роки 11 місяців шляхом укладення додаткової угоди в запропонованій позивачем редакції.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019 справу № 908/2559/19 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Проскурякову К.В.

Розпорядженням керівника апарату суду № П-548/19 від 17.10.2019 для розгляду справи, враховуючи ухвалу про самовідвід судді-доповідача у справі Проскурякова К.В., відповідно до п., п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/2559/19.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2019 справу № 908/2559/19 передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.10.2019 справу № 908/2559/19 прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження суддею Зінченко Н.Г., присвоєно справі номер провадження справи 5/135/19-4/168/19, підготовче засідання призначено на 18.11.2019.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/2559/19 до 20.01.2020, підготовче судове засідання відкладалося на 15.01.2020.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2020 провадження у справі № 908/2559/19 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку і набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/5724/17.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.06.2020 за клопотанням позивача провадження у справі № 908/2559/19 поновлено, підготовче засідання призначалося на 13.07.2020.

В підготовчому засіданні оголошувалася перерва до 21.07.2020, про що зазначено в протоколі судового засідання від 13.07.2020.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.07.2020 провадження у справі № 908/2559/19 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах по справі № 378/596/16-ц, № 313/350/16-ц Великою Палатою Верховного Суду і набрання законної сили цими судовими рішеннями Великої Палати Верховного Суду. Цією ж ухвалою суду учасники справи зобов`язані повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 908/2559/19.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2020 за клопотанням позивача провадження у справі № 908/2559/19 поновлено, підготовче засідання призначалося на 13.01.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2021 до участі у справі № 908/2559/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено Нововасилівську селищна рада Мелітопольського району Запорізької області, смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, підготовче засідання відкладалося на 03.02.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.02.2021 підготовче провадження у справі № 908/2559/19 закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 23.02.2021.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 15.03.2021, про що зазначено в протоколі судового засідання від 23.02.2021 у справі № 908/2559/19.

В судовому засіданні 15.03.2021 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

В судове засідання 15.03.2021 представники відповідача і третьої особи не з`явилися. 03.03.2021 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява (вх. № 4684/08-08/21 від 03.03.2021) про розгляд справи № 90/2559/19 без участі в судовому засіданні уповноваженої особи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з урахуванням правової позиції відповідача по суті спору, яка висловлена у залученому до матеріалів справи № 908/2559/19 відзиві на позовну заяву.

Третя особа в письмових поясненнях по суті спору наданих до матеріалів справи № 908/2559/19 також завила клопотання про розгляд справи за відсутністю уповноваженого представника Нововасилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 15.03.2021 за відсутністю відповідача і третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2021 у справі № 908/2559/19 судом задоволена заява позивача про зміну предмету позову та прийняті до розгляду позовні вимоги про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, укладеного між Приазовською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», зареєстрованого у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26, наступного змісту:

«ДОДАТКОВА УГОДА

про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки

від 10.11.2004 б/н

(зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26)

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ідентифікаційний код 39820689) в особі виконуючого обов`язки начальника Тітової Тетяни Валеріївни, яка діє на підставі положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, іменований надалі «Орендодавець», з одного боку, та

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка. вул. Леніна, 40, ідентифікаційний код 03749922) в особі голови Бутенка Олександра Миколайовича, який діє на підставі Статуту, іменований надалі «Орендар», з іншої сторони, на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду про наступне:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, укладений Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», який зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008 до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 77, а також рішення колегії суддів господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, яким визнано договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26), продовженим після 05.10.2014 на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 908/126/17, на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.

2. Інші умови Договору зберігають чинність.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, укладеного Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», зареєстрованого у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008 до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 77, рішення колегії суддів господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 908/126/17, ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2018 у справі № 908/126/17.».

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 15, 651, 654 ЦК України, ст., ст. 179, 187 ГК України, ст., ст. 93, 122, 124 ЗК України, ст., ст. 1, 2, 13, 31 33 Закону України «Про оренду землі». Позов мотивований наступними обставинами: на підставі рішення Воскресеньскої сільської ради Приазовського району Запорізької області від 04.12.2003 № 46 та розпорядження Голови Приазовської райдержадміністрації Запорізької області від 31.08.2004 № 403 між позивачем (орендарем) та Приазовською районною державною адміністрацією (орендодавцем) укладений договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, за яким позивач отримав в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 12,4108 га (рілля), яка знаходиться на території Воскресенської сільської ради. Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26. Додатковою угодою від 02.10.2008 внесені зміни до договору, згідно з якими договір продовжений на 4 роки 11 місяців. Додаткова угода від 02.10.2008 зареєстрована у Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 05.11.2009, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 77. З урахуванням дати реєстрації додаткової угоди від 02.10.2008 (05.11.2009) договір оренди подовжений до 05.10.2014. 22.08.2014 позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області (орендодавець земельної ділянки згідно земельного законодавства станом на серпень 2014 року) з заявою від 20.08.2014 № 90 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 12,4108 га ріллі, до якої була додана додаткова угода у 4-х примірниках та необхідний пакет документації. Листом від 25.09.2014 вих. № 27-8-0.4-8908/2-14 Головне управління Держземагенства у Запорізькій області запропонувало внести зміни до істотних умов договору оренди, а саме: змінити термін дії договору на три роки та підвищити розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Додаткова угода укладена не була, проте позивач продовжив користуватися і користується на даний час спірною земельною ділянкою. Протягом одного місяця після закінчення строку договору (тобто у період з 06.10.2014 по 06.11.2014) позивачу не надходив лист-повідомлення від орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Таким чином, враховуючи норми земельного законодавства, договір оренди землі б/н від 10.11.2004 (зареєстрований 26.10.2006 за № 26) вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно змін до земельного законодавства з 2015 року розпорядником і орендодавцем спірної земельної ділянки стало Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17 позовні вимоги СВК «Агрофірма «Україна» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задоволені, визнано договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н продовженим після 05.10.2014 на строк 4 роки 11 місяців і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі. Отже, наведені обставини свідчать про поновлення договору оренди землі згідно з положеннями ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Проте, такі обставини є лише підставою для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. Право оренди на той самий (новий) строк підлягає обов`язковій державній реєстрації на підставі укладеної додаткової угоди про поновлення договору, оскільки в силу положень ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Незважаючи на наявність рішення суду у справі № 908/617 відповідач у порушення ч., ч. 6-8 Закону України «Про оренду землі» зволікає з укладенням додаткової угоди до договору оренди землі, яка мала бути укладена у місячний строк в обов`язковому порядку. 02.09.2019 позивач звернувся до відповідача з листом від 30.08.2019 та проектом додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.11.2004 б/н, відповідь на який не отримано. Отже, між сторонами виник спір внаслідок зволікання орендодавця в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 10.11.2004 б/н. Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмету позову задовольнити повністю, а також покласти на відповідача судові витрати у справі.

Відповідач проти позову в його первісно заявленій редакції заперечив з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву б/н від 07.11.2019 (вх. № 08-08/23925/19 від 18.11.2019). Мотивуючи свої заперечення проти заявлених позовних вимог, відповідач зазначив, що 22.08.2014 позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою від 20.08.2014 № 90 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 12,401 га ріллі. Заява отримана Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області 22.08.2014 та зареєстрована 26.08.2014 за вх. № 27-8117/0/1-14. Листом від 25.09.2014 № 27-8-0.4-8908/2-14 Головне управління Держземагенства у Запорізькій області запропонував позивачу внести зміни до істотних умов договору, змінивши термін його дії на 3 роки та встановити розмір орендної плати до 12 % нормативної грошової оцінки. Таким чином, запропонувавши інші умови, орендодавець не погодився на умови орендаря, що свідчить про недосягнення домовленості щодо орендної плати у розумінні ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідь надана у передбачений місячний строк, оскільки заява позивача зареєстрована була через електронну систему документообігу 26.08.2014. Враховуючи рішення суду у справі № 908/126/17 строк дії договору був продовжений до 05.09.2019. Відповідач відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у строк протягом одного місяця після закінчення строку дії договору надіслав позивачу лист-повідомлення від 23.09.2019 за вих. № 27-8-0.6-5226/2-19 про заперечення щодо поновлення спірного договору оренди земельної ділянки. За таких обставин відповідач вважає, що у спірних правовідносинах орендодавець відмовив орендарю як у переважному праві на укладання договору оренди землі на новий строк згідно порядку, передбаченого ч., ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки сторонами не була досягнута згода щодо істотних умов договору оренди землі, так і у поновленні договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» з огляду на лист-повідомлення від 23.09.2019 за вих. № 27-8-0.6-5226/2-19. В силу приписів ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Оскільки у спірних правовідносинах орендодавець виконав умови ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та своєчасно заперечив проти поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, то відсутні підстави для поновлення терміну дії договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди в редакції, запропонованій позивачем. Між сторонами у справі не було укладено додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків. На підставі викладеного, відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 15.03.2021 позивачем заявлено усне клопотання не враховувати під час вирішення судом спору у справі № 908/2559/19 наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву, оскільки цей відзив наданий на первісно заявлені позовні вимоги, а проти змінених позовних вимог відповідач не заперечив.

Приймаючи до уваги, що відповідач не заявив про визнання змінених позовних вимог, суд вирішив за необхідне в своєму рішенні відобразити правову позицію відповідача по суті спору, яка ним викладена в наявному в матеріалах справи № 908/2559/19 відзиві на позовну заяву.

Позивач на підставі ст. 166 ГПК України надав відповідь на відзив, в якій, зокрема зазначив, що листом від 30.08.2019, з урахуванням додаткового (уточнюючого) листа від 13.09.2019, позивач не просив у відповідача поновити договір оренди земельної ділянки відповідно до ч., ч. 1-5 чи ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а направив відповідачу для підписання відповідно до приписів ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» проект додаткової угоди від 02.09.2019 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, раніше вже визнаного господарським судом у справі № 908/126/17 поновленим. Такі дії позивача обумовлені тим, що не зважаючи на висновки суду у справі № 908/126/17 відповідач зволікав в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі. Позивач вважає лист-повідомлення відповідача від 23.09.2019 за вих. № 27-8-0.6-5226/2-19 нікчемним, оскільки він складений як після спливу місячного терміну після направлення орендарем заяви від 20.08.2014 № 90, так і не в місячний строк після закінчення договору оренди землі. Крім того, зазначена відповідь не містить результатів розгляду поставленого позивачем питання про укладення додаткової угоди, проте надає роз`яснення на питання, які позивачем не ставилися взагалі та не стосуються предмету звернення. Після 05.10.2014 та до цього часу позивач не звертався до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі. Так само у позовній заяві позивач не висуває до відповідача вимогу про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим. Також позивач зауважив, що строк дії договору після 05.10.2014 судами у справі № 908/126/17 не встановлювався і не визначався. З урахуванням дати державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку (06.09.2019) строк дії договору спливає тільки 06.08.2024.

Нововасилівська селищна рада Мелітопольського району Запорізької області в наданих суду письмових поясненнях вих. № 67/01.11 від 29.01.2021 (вх. № 2146/08-08/21 від 02.02.2021) зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог СВК «Агрофірма «Україна» у справі № 908/2559/19.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників позивача, суд

УСТАНОВИВ

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізбкої області № 46 від 04.12.2003 «Про розгляд заяв фермерського господарства «Прокопенко О.М.» і СВК «Агрофірма «Україна» надано згоду на розробку проекта відводу земельної ділянки загальною площею 132,5 га із земель запасу Воскресенської сільської ради, 53,9 га із земель сінокосіння та випасання худоби Воскресенської сільської ради, 75,7 га із земель консервації Воскресенської сільської ради, 115,6 га із земель садівництва Воскресенської сільської ради СВК «Агрофірма «Україна» в оренду на 4 сільськогоспдарських роки 11 місяців для ведення сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.08.2004 № 403 затверджено проект відведення земельної ділянки площею 12,4108 га ріллі із земель не витребуваних часток (паїв) Воскресенської сільської ради; вилучено із землекористування Воскресенської сільської ради земельну ділянку площею 12,4108 га ріллі та надано СВК «Агрофірма «Україна» в користування на умовах оренди строком на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10.11.2004 на підставі рішення Воскресеньскої сільської ради Приазовського району Запорізької області від 04.12.2003 № 46 та розпорядження Голови Приазовської райдержадміністрації Запорізької області від 31.08.2004 № 403 між Приазовською районною державною адміністрацією (Орендодавець за договором) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна» (Орендар за договором, позивач у справі) укладений Договір оренди земельної ділянки б/н.

Згідно з п. 1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Воскресенської сільської ради.

Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 12,4108 га, у тому числі рілля 12,4108 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 115334,18 грн. (п. 4 Договору)

Пунктамим 8, 9 Договору оренди земельної ділянки сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем грошовими коштами та у розмірі за один календарний рік 1153,34 грн. на загальну площу земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням ндексі інфляції.

Відповідно до п. 15 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з п. 19 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у двомісячний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Строк дії Договору встановлений у пункті 7, згідно з яким Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 32 Договору сторони узгодили, що зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розв`язується у судовому порядку.

Як зазначено в пунсті 33 дія Договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи Оорендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, про що зазначено в пункті 39.

Як свідчать матеріали справи, Договір оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 26.10.2006 за № 26. Договір зареєстрований у Воскресенській сільській раді Приазовського району Запорізької області, про що у Книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис.

Земельна ділянка передана Орендарю Орендодавцем, про що складений відповідний Акт прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди землі. (а.с. 42, том 1)

02.10.2008 між сторонами за Договором укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки (реєстраційна справа 26), якою Договір продовжено на термін 4 роки 11 місяців та зазначено про набуття чинності з дня його державної реєстрації в Запорізькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам».

Вказана Додакова угода від 02.10.2008 зареєстрована у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 за № 7.

З урахуванням дати реєстрації Додаткової угоди від 02.10.2008 (05.11.2009) договір оренди подовжений до 05.10.2014.

Відповідно до Акту прийому-передачі земельної ділянки по подовженню договору оренди землі (без номера та дати), Орендодавець подовжує термін дії договору оренди земельної ділянки (договір від 10.11.2004) на 4 роки 11 місяців згідно розпорядження Приазовської районної державної адміністраціі № 664 від 02.10.2008 площею 12,4108 га із земель Воскресенської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Орендар по цьому акту прийняв на умовах подовження дії Договору оренди земельну ділянку загальною площею 12,4108 га із земель Воскресенської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер земельної діялнки: :02:005:0026. (а.с. 10, том 1)

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» № 5245-VI від 06.09.2012, відповідно до якого до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

На території Запорізької області дані функції були передані Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України (у редакції Закону № 5059-VІ від 05.07.2012) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частинами 3, 4 ст. 122 ЗК України (в редакції Закону № 5245-VІ від 06.09.2012) встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яка є предметом спірного Договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004, знаходиться на території Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області поза межами населеного пункту, а тому, в силу підпункту г) пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI, ця земельна ділянка знаходилась у державній власності.

За змістом ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції, чинній з 01.01.2013, повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, надання у власність або у користування для всіх потреб віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Таким чином, станом на серпень 2014 року з урахуванням змін в щмельному законодавстві чинних на той час Орендодавцем спірної земельної ділянки виступало Головне управління Держземагенства у Запорізькій області.

22.08.2014 (дата реєстрації вдіхдної кореспонденції) позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою від 20.08.2014 № 90 про продовження терміну дії Договору оренди земельної ділянки загальною площею 12,4108 га ріллі на території Воскресеньської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0026. До заяви позивачем додавалися додаткова угода у 4-х примірниках та необхідний пакет документації. (а.с. 54, том 1)

Листом від 25.09.2014 вих. № 27-8-0.4-8908/2-14 Головне управління Держземагенства у Запорізькій області запропонувало внести зміни до істотних умов договору оренди, а саме: змінити термін дії договору на три роки та підвищити розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. (а.с. 55, том 1)

Отже, обставини справи свідчать, що додаткова угода (по звернення позивача від 22.08.2014) укладена не була.

Проте позивач продовжив користуватися і користується на даний час спірною земельною ділянкою.

Відповідач проти цього факту не заперечив.

Відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» постановлено: утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком; реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до додатку № 2 даної постанови Головне управління Держземагенства у Запорізькій області реорганізовано в Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 18 від 03.03.2015 затверджено положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, що є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно з п., п. 1, 4. Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521) Головне управління Держгеокадастру в області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Враховуючи викладене, після укладення між Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області (Орендодавцем) та позивачем (Орендарем) Договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 (зареєстрований 26.10.2006 за № 26) відбулись певні зміни в земельному законодавстві, внаслідок яких з 2015 року розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Запорізької області стало Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (відаовідач у справі) і, як наслідок, через таку зміну змінився Орендодавець земельної ділянки за Договором оренди б/н від 10.11.2004, яким став відповідач у справі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17 позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задоволені, визнано Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н продовженим після 05.10.2014 на строк 4 роки 11 місяців і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26).

При розгляді вказаної справи судом встановлено, що з урахуванням дати реєстрації Додаткової угоди від 02.10.2008 (05.11.2009) Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 27) подовжений до 05.10.2014.

Позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою від 20.08.2014 № 90, яка отримана 22.08.2014, про подовження терміну дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 28.3000 га ріллі на території Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер: :02:005:0027. До заяви було додано: додаткову угоду в 4-х примірниках; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копії правоустановчих документів СВК «Агрофірма «Україна»; копію договору на земельну ділянку.

Заява отримана Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області 22.08.2014 та зареєстрована 26.08.2014 за вх. № 27-8117/0/1-14.

25.09.2014 до позивача надійшов лист вих. № 27-8-0.4-8908/2-14 за підписом в.о. начальника Головного управління Держземагенства у Запорізькій області Прядун А.М. про розгляд листа-повідомлення від 20.08.2014 (вхідний № 27-8117/0/1-14 від 26.08.2014) щодо поновлення (продовження) Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 (зареєстрований 26.10.2010 № 26) (зі змінами). У цьому листі Головне управління пропонувало внести зміни до істотних умов договору, а саме змінити термін дії договору на 3 (три) роки, підвищити розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також повідомлено, що в разі отримання згоди, Головним управлінням буде прийняте відповідне рішення та буде запропоновано для укладання додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 (зі змінами) про поновлення та внесення змін до договору.

Під час розгляду судом спору у справі № 908/126/17 судом встановлено, що з листа-повідомлення від 25.09.2014 № 27-8-0.4-8908/2-14 вбачається, що Головне управління Держземагенства у Запорізькій області не заперечує проти поновлення договору оренди землі в розумінні ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а запропонувало СВК «Агрофірма «Україна» внести зміни в істотні умови договору, змінивши термін його дії на 3 (три) роки та підвищивши розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки. Крім того, визначені законодавцем заперечення орендодавця у поновленні договору оренди землі можливі виключно протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди. В даному випадку, на момент отримання позивачем листа від 25.09.2014 вих. № 27-8-0.4-8908/2-14 строк договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 кадастровий номер :02:005:0026 ще не закінчився.

Строк дії спірного Договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 закінчився 05.10.2014, жодних повідомлень чи заперечень щодо поновлення договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» із зазначенням будь-яких об`єктивних підстав для такої відмови, матеріали справи не містять, а відповідачем не зазначено, натомість наявна у справі переписка сторін стосувалася реалізації позивачем переважного права, яке за змістом листів відповідача, не було реалізовано виключно з формальних підстав. Крім того, після закінчення строку договору відповідач не просив повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17 визнано Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 27) продовженим після 05.10.2014 на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26).

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17 залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 908/126/17.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касацайною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 908/126/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, керуючись зазначеною нормою процесуального закону, обставини, про які зазначено в рішенні господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17 приймаються судом як встановлені.

З наданого до матеріалів даної справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.09.2019, індексний номер Витягу: 180766972 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0026 площею 12,4108 га зазначено про державну реєстрацію 06.09.2019 речового права: 33193135. Підставою виникнення іншого речового права визначені: договір оренди землі № 26 від 26.10.2006, рішення суду № 908/126/17 від 30.08.2017, відомості з ДЗК № 13271107 від 10.09.2019. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом від 30.08.2019, в якому зазначив, що поновлення договору оренди за приписами ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відбувається на тих самих умовах і на той самий строк, які були передбачені договором, автоматично з наступної дати після його припинення, втім у подальшому такий юридичний факт (автоматичне поновлення) потребує відповідного оформлення сторонами додатковою угодою. Враховуючи наведене, посилаючись на рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, позивач даним листом направив відповідачу проект додаткової угоди від 06.09.2019 про поновлення договору оренди (2 примірника), підписаний Головою СКВ «Агрофірма «Україна» та скріплений печаткою Кооперативу, примірник додаткової угоди просив невідкладно направити на його юридичну адресу. (а.с. 144-149, том 1)

На вказаному листі знаходиться штамп вхідної кореспонденції відповідача з датою реєстрації 02.09.2019 та вхідним номером реєстрації листа: 4490/0/1-19.

Листом від 13.09.2019, отриманим відповідачем 16.09.2019, позивач повідомив про помилкове зазначення дати 06.09.2019 у проекті додаткової угоди, у зв`язку із чим просив при підписанні примірників додаткової угоди зазначити в ній замість дати 06.09.2019 дату отримання відповідачем листа від 30.08.2019 та двох примірників проекту додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004, тобто 02.09.2019.

Листом-повідомленням від 23.09.2019 вих. № 27-8-0.6-5226/2-19 відповідач повідомив позивача про закінчення Договору оренди земельної ділянки (з урахуванням резолютивної частини рішення у справі № 908/126/17) 07.09.2019. Також цим листом відповідач, посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», повідомив про заперечення у поновленні Договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 (зареєстрований 26.10.2006 за № 26) та про залишення заяви від 30.08.2019 (вх. № 27-4490/0/1-19 від 02.09.2019) без задоволення.

Як з`ясовано судом, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та наказу Держгеокадастру від 17.11.2020 № 485 «Деякі питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до комунальної власності» Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області передано Нововаилівській селищній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 863,9348 га, які розташовані на території Нововасилівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області за межами населеного пункту, що підтверджується наказом від 01.12.2020 № 9-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність».

Згідно акту приймання-передачі від 02.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області передало із державної власності, а Нововасилівська селищна територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області прийняла у комунальну власність земельні ділянки загальною площею 863,9348 га згідно з додатком.

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0026 площею 12,4108 га, яка є предметом спірного Договору оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004 (зареєстрований 26.10.2006 за № 26), на теперішній час відноситься до комунальної власності, а її розпорядником (з моменту державної реєстрації права комунальної власності) стає Нововасилівська селищна територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області в особі Нововасилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області.

Доказів реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за Нововасилівською селищною територіальною громадою Мелітопольського району Запорізької області в особі Нововасилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області матеріали справи не містять.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень третьої особи вбачається, що Нововасилівська селищна рада Мелітопольського району Запорізької області не заперечує проти визнання укладеною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26), укладеного між Приазовською районною державною адміністрацією та СВК «Агрофірма «Україна».

Вирішуючи по суті спір у даній справі суд враховує таке.

Згідно ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

На позивача покладено обов`язок обґрунтувати своєї вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обраний позивачем спосіб захисту права має забезпечувати ефективний захист та відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 202 ЦК України)

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частинами 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки за своєю правовою природою укладений Договір б/н від 10.11.2004 (зареєстрований 26.10.2006 за № 26) є договором оренди землі, до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 даного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 31 вказаного Закону договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, яке набрало законної сили, визнано Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26) продовженим після 05.10.2014 на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26).

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Відповідно до ч., ч. 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі, передбачена частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановлених законом процедури та наявності волевиявлення сторін. Орендодавець у відповідності до приписів частини 5 цієї ж статті Закону повинен у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачена інша підстава поновлення договору оренди землі, а саме у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід зазначити, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно з цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі» і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 цієї статті.

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена обов`язковість укладення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його (договору) поновлення.

Таким чином, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» містить дві правові конструкції, а зміст права, підстави і обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п`ятої зазначеної статті, не є тотожним змісту та підставам захисту його права, яке виникає згідно з частиною шостою цієї статті. Відтак, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з іншою.

Аналогічної правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 27.05.2020 у справі № 925/471/18.

Відмова, а також наявне зволікання в укладанні додаткової угоди до договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина 11 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, орендар набуває речове право оренди земельної ділянки з моменту державної реєстрації такого права.

За визначеннями термінів, наведеними у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів як набуття, так і зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; заявником у таких випадках є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Як уже вказувалось судом вище, поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц.

Правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів цивільного законодавства щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів, має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди.

У випадку недосягнення сторонами згоди щодо укладення додаткової угоди спір про укладення такої угоди, зміни та розірвання первісного договору вирішується судом (статті 651, 652 ЦК України).

З системного аналізу наведених норм законодавства слудує висновок, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» у відповідній редакції, чинній у спірний період, визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди.

Додаткова угода до договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі у справі № 908/299/18, вказавши у постанові від 26.05.2020, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту.

Як зазначалося судом вище, позивач, із посиланням на рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, яким було визнано продовженим після 05.10.2014 строком на 4 роки 11 місяців спірний Договір оренди земельної ділянки б/н від 10.11.2004, звертався до відповідача з листом про укладення (підписання) відповідного проекту додаткової угоди від 02.09.2019 (з урахуванням листа від 13.09.2019).

Однак додаткова угода відповідачем підписана не була.

Враховуючи викладене вище, вимога про визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, у запропонованій редакції додаткової угоди, заявлена обґрунтовано.

Зміст та умови додаткової угоди, викладеної позивачем, відповідають приписам Закону України «Про оренду землі» та Цивільного кодексу України.

Згідно ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Заперечення Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на первісно заявлені позовні вимоги відображені в описовій частині рішення суду.

На підставі викладеного вище, позовні вимоги судом задовольняються у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, укладений між Приазовською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26, наступного змісту:

«ДОДАТКОВА УГОДА

про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки

від 10.11.2004 б/н

(зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26)

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ідентифікаційний код 39820689) в особі виконуючого обов`язки начальника Тітової Тетяни Валеріївни, яка діє на підставі положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, іменований надалі «Орендодавець», з одного боку, та Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка. вул. Леніна, 40, ідентифікаційний код 03749922) в особі голови Бутенка Олександра Миколайовича, який діє на підставі Статуту, іменований надалі «Орендар», з іншої сторони, на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду про наступне:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, укладений Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», який зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008 до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 77, а також рішення колегії суддів господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, яким визнано договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26), продовженим після 05.10.2014 на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 за № 26), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 908/126/17, на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.

2. Інші умови Договору зберігають чинність.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н, укладеного Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», зареєстрованого у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 № 26, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008 до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 77, рішення колегії суддів господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі № 908/126/17, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі № 908/126/17, ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2018 у справі № 908/126/17.».

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ідентифікаційний код юридичної особи 39820689) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка, вул. Шкільна, буд. 40, ідентифікаційний код юридичної особи 03749922) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 18» березня 2021 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.