ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021м. ДніпроСправа № 904/11/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення 582 620,16 грн

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованості у сумі 582620,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати товару, отриманого за договором № 373/13/158/Е від 14.04.2020 про закупівлю товару.

Ухвалою господарського суду від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позов, який надійшов до суду 22.01.2021, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на своє скрутне фінансове становище та арешт банківських рахунків, які зумовлені недоотриманням грошових коштів від його основного контрагента.

Щодо судових витрат відповідач зазначає про те, що позивач у попередньому розрахунку визначив, серед іншого, витрати на участь у двох судових засіданнях у сумі 5000,00 грн, у той час як розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При цьому відповідач також зауважує на тому, що позивачем не надано доказів надання йому адвокатських послуг, а саме акта наданих послуг, рахунку на оплату, доказів оплати послуг.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що долучений позивачем до позову договір про надання йому правничої допомоги, укладений на строк до 31.12.2020, а відтак на час розгляду справи є не чинним.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (далі - позивач, постачальник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач, покупець) укладено договір № 373/13/158Е від 14.04.2020 про закупівлю товару (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений у пункті 1.2 договору, а покупець - прийняти й оплатити такий товар.

Постачальник зобов`язується поставити арматуру трубопровідну: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої, код 4213 (крани, засувки, клапани) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору сторони визначили суму (ціну) договору, яка відповідно до специфікації № 1 становить 867 666,67 грн, крім того податок на додану вартість 20% - 173533,33 грн, а всього - 1 041 200,00 грн.

Згідно з пунктом 4.2 договору покупець здійснює оплату отриманої партії товару після його поставки протягом 60-ти календарних днів.

За змістом пунктів 5.1, 5.2 договору поставка товару здійснюється партіями в період квітень - грудень 2020 року. Поставка товару здійснюється на умовах DDP (склад покупця: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Першотравенська, 2д) відповідно до Правил Інкотермс-2010.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 11.1 договору).

Специфікацією № 1 (Додаток № 1 до договору) сторони погодили поставку товару на загальну суму разом із ПДВ на суму 1 041 200,00 грн (а.с. 20).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв у межах специфікації товар на загальну суму 622 613,52 грн, що підтверджується видатковими накладними № 138 від 16.06.2020 на суму 113 832,96 грн, № 161 від 07.07.2020 на суму 115 511,40 грн, № 164 від 10.07.2020 на суму 166 567,80 грн, № 206 від 20.08.2020 на суму 48 726,12 грн, № 207 від 20.08.2020 на суму 161 485,44 грн, № 212 від 31.08.2020 на суму 16 489,80 грн, а також товарно-транспортними накладними та довіреностями (а.с. 21 - 39).

Відповідно до наявних у справі доказів та письмових пояснень позивача від 10.03.2021 відповідач здійснив оплату лише частково на загальну суму 39 993,36 грн, що підтверджується платіжними дорученнями:

№ 16935 від 08.10.2020 на суму 30 248,16 грн - у рахунок оплати товару за видатковою накладною № 138 від 16.06.2020 на суму 113832,96 грн;

№ 7045 від 31.08.2020 на суму 11 223,44 грн, з яких 9 745,20 грн - у рахунок оплати за видатковою накладною № 206 від 20.08.2020 на суму 48 726,12 грн.

Залишок не сплаченої суми становить 582 620,16 грн (622 613,52 - 39 993,36 = 582620,16).

З метою отримання повної оплати за поставлений товар позивач звернувся до відповідача з претензією від 19.11.2020 з вимогою про сплату заборгованості у сумі 582620,16 грн. Відповідач претензію отримав 24.11.2020, однак залишив її без належного реагування (а.с. 40 - 44).

Несплата відповідачем залишку суми - 582 620,16 грн за отриманий товар і стала причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з поставкою товару й виконанням/невиконанням обов`язку щодо повної його оплати.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

За змістом частин першої та другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до пункту 4.2 договору та з урахуванням вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний оплатити отриманий товар у такі строки:

за видатковою накладною № 138 від 16.06.2020 на суму 113 832,96 грн - не пізніше 17.08.2020;

за видатковою накладною № 161 від 07.07.2020 на суму 115 511,40 грн - не пізніше 07.09.2020;

за видатковою накладною № 164 від 10.07.2020 на суму 166 567,80 грн - не пізніше 08.09.2020;

за видатковою накладною № 206 від 20.08.2020 на суму 48 726,12 грн - не пізніше 19.10.2020;

за видатковою накладною № 207 від 20.08.2020 на суму 161 485,44 грн - не пізніше 19.10.2020;

за видатковою накладною № 212 від 31.08.2020 на суму 16 489,80 грн - не пізніше 30.10.2020.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Доказів повної оплати товару відповідач суду не надав. Строк оплати є таким, що настав.

Тому, позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 582 620,16 грн є законними й обґрунтованими.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

У попередньому розрахунку судових витрат позивач визначив їх у загальній сумі 18739,30 грн, з яких: судовий збір у сумі 8 739,30 грн; витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн; витрати на участь у двох судових засіданнях у сумі 5000,00 грн (з урахуванням відстані та транспортної розв`язки між м. Нікополь та м. Дніпро, відрядження у м. Дніпро) (а.с. 14).

На підтвердження витрат на послуги адвоката відповідачем надані: договір про надання правничої допомоги № 12/2020 від 02.01.2020; акт про надання правової допомоги від 29.12.2020 за договором про надання правової допомоги від 02.01.2020 та лист на підтвердження отримання від позивача суми винагороди адвоката у розмірі 5000,00 грн (а.с. 45 - 50).

Згідно з актом про надання правової допомоги від 29.12.2020 адвокатом на користь відповідача в межах укладеного ними договору були надані послуги з підготовки позовної заяви про стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю товару № 373/13/158Е від 14.04.2020 - 5000 грн.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів відповідача у справі є ордер серії АЕ № 1049387 від 29.12.2020, виданий адвокату Шашликову Д.Г. адвокатським бюро «Шашликов та партнери» та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 12.03.2018 серії ДП № 3661 (а.с. 51-52).

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналізуючи заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, оцінюючи обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість, суд доходить висновку, що заявлена позивачем до стягнення вартість послуг адвоката за його участь у судових засіданнях у загальній сумі 5000,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки ця сума визначалася ще у попередньому (орієнтовному) розрахунку за ймовірну участь у судових засіданнях, які фактично не проводилися. В іншій частині визначена позивачем вартість витрат на професійну правничу допомогу є прийнятною і в цілому з урахуванням викладеного для розподілу між сторонами приймається судом у сумі 5000,00 грн.

Заперечення відповідача щодо нечинності договору про надання правової допомоги від 02.01.2020, з огляду на укладення його позивачем з адвокатським бюро до 31.12.2020, судом не приймаються, оскільки відповідно до пункту 7.3 цього договору після закінчення строку його дії, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим на невизначений термін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 8 739,30 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 582620,16 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 14309787, місцезнаходження: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (ідентифікаційний код 40049277, місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Дружби, буд. 24, кв. 56) основний борг у сумі 582 620,16 грн, судовий збір у сумі 8739,30 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.03.2021.

Суддя І.І. Колісник