Господарський суд Рівненської області
"10" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1105/20
Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., за участю секретаря судового засідання Рижого Б., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" від25.02.2021 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро"
про стягнення 649 959,35 грн,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" про стягнення 649 959,35 грн, з яких: 269 999,80 грн пені, 249 826,81 грн 28 % річних, 56 628,44 грн індексу інфляції та 73 504,30 грн відсотків за користування товарним кредитом.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.02.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" про стягнення 649 959,35 грн задоволено частково, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" 120 000,00 грн 28% річних, 70 000,00 грн пені та 42 016,16 грн інфляційних та 7 313,02 грн судового збору. У задоволенні позовних вимог про стягнення 199 999,80 грн пені, 129 826,81 грн 28% річних, 73 504,30 грн відсотків за користування товарним кредитом та 14 612,28 грн інфляційних відмовлено.

26.02.2021 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою суду від 26.02.2021 розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 10.03.2021.

03.03.2021 від представників сторін надійшли заяви про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у задоволенні яких відмовлено ухвалами суд від 03.03.2021.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі.

Відповідач своїм правом на заявлення клопотання про зменшення розміру витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, не скористався.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано попередній розрахунок судових витрат, розмір яких становив 97 342,72 грн, а саме: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи - 549,25 грн, підготовка позовної заяви - 25 000,00 грн, складання розрахунку позовних вимог - 5 000,00 грн, складання попереднього розрахунку судових витрат - 2 000,00 грн, підготовка письмових доказів - 2 187,00 грн, підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу - 1 098,50 грн, участь у судовому розгляді справи підготовка відповіді на відзив (правовий аналіз відзиву на позовну заяву та заперечень, пошук та аналіз законодавства та законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відповіді на відзив) 20 000,00 грн, складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань 3 000,00 грн, участь у судових засіданнях 6 000,00 грн, оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта 649 959,35 грн *5% = 32 497,97 грн.

У порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України представником позивача до закінчення судових дебатів зроблена заява про подання доказів, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення суду.

26.02.2021 представником позивача надані документи в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу.

Так 21.01.2019 між адвокатом Боханом С. та позивачем (замовник) укладено договір № 6 про надання правової (правничої) допомоги, за п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Предмет договору визначено у п. 1.2. договору.

За правову допомогу, передбачену в п. 1.2. договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього договору. Умови та порядок розрахунків з адвокатом за надання правової допомоги визначаються сторонами в додатках до цього договору (п. 3.1., 4.1. договору).

Окрім того, розмір і порядок оплати праці адвоката визначено у додатку № 60 до договору, за п. 3 якого сторони домовились, що розмір оплати професійної правничої допомоги за годину роботи адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день укладення цього додатку (2 197,00 грн: 2 = 1 098,50 грн).

Пунктом 4 додатку врегульовано порядок оплати вартості послуг, згідно з яким оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в такому порядку: 100% вартості послуги сплачується замовником адвокату протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції (підп. 4.1).

Відповідно до п. 5 додатку сплата узгодженої сторонами вартості послуг здійснюється замовником в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату вартості послуг.

Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами (п. 8.1. додатку).

Із фактичних обставин справи судом установлено, що адвокатом підготовлено детальний опис робіт (наданих послуг), згідно з яким визначено вид наданих послуг та їх вартість, а саме: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах, - 549,25 грн, підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви) 25 000,00 грн, складання розрахунку позовних вимог 5 000,00 грн, складання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат 2 000,00 грн, підготовка письмових доказів (додатків до позовної) 2 197,00 грн, підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу 1 098,50 грн, участь у судовому розгляді справи підготовка відповіді на відзив (правовий аналіз відзиву на позовну заяву та заперечень, пошук та аналіз законодавства та законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відповіді на відзив) 20 000,00 грн, складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань 9 000,00 грн, участь у судових засіданнях 9 000,00 грн, оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта 470 116,60 грн *5% = 23 505,78 грн, всього на суму 97 350,53 грн.

24.02.2021 між адвокатом та позивачем підписано акт № 40 здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги на суму 97 350,53 грн.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

За ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 126 ГПК України).

Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог вказаної частини суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Проте слід розділяти поняття «зменшення судових витрат» та «розподіл судових витрат», у зв`язку з чим суд зазначає таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись вказаними нормами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене суд, ураховуючи доцільність понесених позивачем витрат, з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданої послуги, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача з огляду на таке.

У вказаній справі проведено чотири судових засідання, які здійснювалися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представником позивача підготовлені дві заяви по суті справи - позовна заява, відповідь на відзив, решта документів, підготовлених представником позивача, стосувалася проведення судових засідань у режимі відеоконференції тощо. Викладені в детальному описі робіт та в акті здачі-передачі виконаних правових послуг за договором надання правової допомоги деякі послуги, а саме: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах, складання розрахунку позовних вимог, складання попереднього розрахунку судових витрат, підготовка додатків до позовної заяви, підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу (п. 1, 3-6) охоплюються п. 2 - підготовка позовної заяви. Так само підготовка відзиву, складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань, участь у судових засіданнях (п. 7-9) охоплюється поняттям участі у судовому розгляді справи (п. 7). Судом із позовної заяви також не установлено посилань позивача на актуальну судову практику у спірних правовідносинах (п. 2). Окрім того, з поданих позивачем документів неможливо встановити час, затрачений адвокатом на надання професійної правничої допомоги.

При цьому слід зазначити, що підготовка додатків до позовної заяви, підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу тощо не є професійною правничою допомогою в розумінні норм процесуального права, оскільки такі дії не потребують спеціальних професійних навичок, відповідно, не підлягають відшкодуванню.

Щодо оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта в розмірі 23 505,78 грн, то суд уважає за необхідне зазначити таке.

За своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст. 632, 903 ЦК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Заразом домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі «Пакдемірлі проти Туреччини».

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, її важливості для позивача, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що документально підтвердженими, справедливими, розумними та співмірними є витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

У ст. 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суми, на які суд на власний розсуд зменшив 28% річних та пеню, при вирішенні питання про розподіл судових витрат не враховуються.

Зважаючи, що позов задоволено частково, отже, судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 11 251,50 грн покладаються на відповідача, а решта - на позивача.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" (34362, Рівненська область, Володимирецький район, с. Любахи, вул. Вишнева, буд. 58-А, ідентифікаційний код 40131958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20, ідентифікаційний код 36348550) 11 251,50 грн витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20, ідентифікаційний код 36348550).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" (34362, Рівненська область, Володимирецький район, с. Любахи, вул. Вишнева, буд. 58-А, ідентифікаційний код 40131958).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне додаткове судове рішення складене та підписане 10.03.2021.

Суддя О. Андрійчук