ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021 справа № 914/3081/20

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд», м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ», м.Городок Львівська область

про стягнення 701 561,29 грн.

За участю представників:

від позивача: Богданов О.В. - адвокат (ордер на надання правової допомоги серія ВН №107021 від 10.11.2020 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №681 від 29.03.2010 р.);

від відповідача: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» про стягнення 761 778,00 грн заборгованості, з яких 656 050,87 грн основний борг, 28 292,71 грн пеня, 65 605,09 грн штраф, 6 356,12 грн відсотки річні, 5 473,21 грн інфляційні втрати.

Ухвалою від 30.11.2020 р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначити на 16.12.20 о 14:45 год.

Судове засідання призначене на 16.12.2020 р. на 11:00 год. не відбулося у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності суддею Сухович Ю.О.

Після усунення обставин, що стали причиною непроведення судового засідання 16.12.2020 р., ухвалою від 13.01.2021 р. суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 01.03.2021 р. включно, підготовче засідання призначити на 10.02.2021 р.

Ухвалою від 10.02.2021 р. суд постановив прийняти заяву ТзОВ «Метал Холдінг Трейд» про зменшення позовних вимог до розгляду, здійснювати розгляд справи з врахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.03.2021 р. Вказаною ухвалою явка уповноважених представників сторін справи не визнавалась обов`язковою.

Представник позивача в судове засідання 03.03.2021 р. для розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав. Просив стягнути з відповідача 701 561,29 грн заборгованості, з яких 594 985,01 грн основний борг, 27 659,92 грн пеня, 59 498,50 грн штраф, 6 197,93 грн відсотки річні, 13 219,93 грн інфляційні втрати.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 03.03.2021 р. для розгляду справи по суті не забезпечив. Заяви, клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходили.

Ухвала суду від 10.02.2021 р. про прийняття заяви ТзОВ «Метал Холдінг Трейд» про зменшення позовних вимог до розгляду, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.03.2021 р. надсилалася відповідачу на його електронну адресу: .

Крім того, для належного повідомлення відповідача (ТзОВ «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ») про розгляд справи №914/3180/20, на офіційному веб-порталі судової влади України 16.02.2020 р. розміщено повідомлення про призначення судового засідання на 03.03.2021 р. о 10:00 год.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

У судовому засіданні 03.03.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 12.01.2018 р. укладено договір поставки №30, на виконання умов якого позивач поставив товар (металопродукцію) відповідачу на загальну суму 656 050,87 грн, що підтверджується видатковими накладними.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви у відповідача існувала заборгованість у розмірі 656 050,87 грн. по оплаті основного боргу. У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачу нараховано пеню в сумі 28 292,71 грн, штраф в сумі 65 605,09 грн, три проценти річних в сумі 6 356,12 грн, інфляційні втрати в сумі 5 473,21 грн. Таким чином, станом на момент подання позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача 761 778,00 грн заборгованості, з яких 656 050,87 грн основний борг, 28 292,71 грн пеня, 65 605,09 грн штраф, 6 356,12 грн відсотки річні, 5 473,21 грн інфляційні втрати.

10.02.2021 р. представником позивача подано до канцелярії суду заяву про зменшення позовних вимог (вх.№527/21), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» заборгованість в сумі 701 561,29 грн, з яких 594 985,01 грн основний борг, 27 659,92 грн пеня, 59 498,50 грн штраф, 6 197,93 грн 3% річні, 13 219,93 грн інфляційні втрати.

Таким чином, станом на момент прийняття рішення, згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 701 561,29 грн заборгованості, з яких 594 985,01 грн основний борг, 27 659,92 грн пеня, 59 498,50 грн штраф, 6 197,93 грн відсотки річні, 13 219,93 грн інфляційні втрати.

Позиція відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Зокрема зазначив про те, що відповідно до акту взаємних розрахунків за 3 квартал 2020 року (станом на 30.09.2020 року), що підписаний обома сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем склала 639 985,01 грн. Після підписання даного акту, відповідачем було перераховано на поточний рахунок позивача, в якості оплати за поставлений товар, грошові кошти на загальну суму 45 000,00 грн.

Як стверджує відповідач, враховуючи підписаний сторонами акт взаємних розрахунків, а також часткові оплати, здійснені відповідачем, заборгованість перед позивачем на дату подання позовної заяви становила 594 985,01 грн, а не 656 050,87 грн.

На думку відповідача, оскільки позивачем було невірно обраховано суму основного боргу, суми штрафних санкцій розраховані ним також невірно.

Також відповідач звертає увагу на те, що за порушення строку оплати вартості товару позивачем нараховано відповідачу штраф та пеню одночасно.

З огляду на вказане, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Обставини встановлені судом.

12.01.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд», в особі директора Львівська філія ТзОВ «Метал Холдінг Трейд» ОСОБА_3., який діє на підставі Положення та довіреності (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ», в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - покупець) було укладено договір поставки №30, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався протягом строку дії договору, в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продати та передати у власність покупця металопродукцію (надалі по тексту - товар), а покупець зобов`язувався прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов нього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається в рахунках-фактурах та/або специфікаціях та видаткових накладних постачальника, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно п. 1.5. договору підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару, за видатковою накладною, виданою постачальником, на кожну партію товару, яка після її підписання сторонами має юридичну силу специфікації, в розумінні ст.266 Господарського Кодексу України, і є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.2. договору товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію товару.

Згідно п.4.1. договору загальна вартість цього договору складає суму поставленого товару, яка зазначена в усіх рахунках-фактурах специфікаціях до цього договору.

Пунктом 4.3. договору сторони погодили, що покупець сплачує вартість поставленої партії товару протягом 15 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару, якщо інше не зазначено у рахунку-фактурі/специфікації. Загальна неоплачена вартість товару за цим договором не може перевищувати суму в розмірі 300 000,00 грн.

Відповідно до п. п. 4.4.-4.5. договору сторони погодили, що в разі відпуску наступної партії товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховуються в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного покупцем в платіжному дорученні. Постачальник має право направити покупцю акт звірки розрахунків, а покупець зобов`язаний підписати такий акт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання та один екземпляр акта відправити постачальнику. В разі якщо покупець у сказаний строк не надішле підписаний акт або мотивовані зауваження, такий акт вважається підписаним покупцем.

Згідно п. п. 5.2.-5.3. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати товару, встановлених в п. 4.3. цього договору та додатках до нього покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення. Крім сплати пені покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 30 календарних днів, сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

У період з 26.06.2020 р. по 14.07.2020 р. включно Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ», згідно договору поставки №30 від 12.01.2018р., товар (металопродукцію) на загальну суму 656 050,87 грн, згідно видаткових накладних:

- №ЛЛВ-0009017 від 24.06.2020 р. на суму 301 530,00 грн;

- №ЛЛВ-0009216 від 26.06.2020 р. на суму 203 315,10 грн;

- №ЛЛВ-0009351 від 01.07.2020 р. на суму 608,36 грн;

- №ЛЛВ-0009865 від 09.07.2020 р. на суму 81 095,50 грн;

- №ЛЛВ-0010136 від 14.07.2020 р. на суму 67 041,60 грн;

- №ЛЛВ-0010173 від 14.07.2020 р. на суму 2 460,31 грн.

Представник відповідача отримав обладнання на підставі довіреностей №131/1 від 28.05.2020 р. та №153 від 01.07.2020 р., виданих на ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області).

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату вартості за отриманий товар своєчасно не провів.

На час звернення з позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача 656 050,87 грн основного боргу.

10.02.2021 р. представником позивача подано до канцелярії суду заяву про зменшення позовних вимог (вх.№527/21), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 701 561,29 грн, з яких 594 985,01 грн основний борг, 27 659,92 грн пеня, 59 498,50 грн штраф, 6 197,93 грн 3% річні, 13 219,93 грн інфляційні втрати.

Між сторонами підписано акт взаємних розрахунків станом за період 3 квартал 2020 р., згідно якого станом на 30.09.2020 р. заборгованість на користь позивача становить 639 985,01 грн.

Відповідачем здійснено часткові оплати за поставлений товар на загальну суму 45 000,00 грн, згідно платіжних доручень: №2218 від 02.10.2020 р. на суму 20 000,00 грн, №2287 від 09.10.2020 р. на суму 5 000,00 грн, №2385 від 23.10.2020 р. на суму 20 000,00 грн.

Відповідач оплату за поставлений товар повністю непровів, відтак станом на момент прийняття рішення (03.03.2020 року) борг з оплати за поставлений товар (металопродукцію) складає 594 985,01 грн (639 985,01- 45 000,00=594 985,01).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості товару, позивач нарахував відповідачу 27 659,92 грн пені, 59 498,50 грн штрафу, 6 197,93 грн 3% річних, 13 219,93 грн інфляційних втрат, які просить стягнути разом основним боргом в сумі 594 985,01 грн.

Висновки суду.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №30 від 12.01.2018 р.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт поставки позивачем товару підтверджується видатковими накладними на загальну суму 656 050,87 грн, які підписані повноважними представниками сторін у справі.

Представник відповідача отримав обладнання на підставі довіреностей №131/1 від 28.05.2020 р. та №153 від 01.07.2020 р., виданих на ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області).

Між сторонами підписано акт взаємних розрахунків станом за період: 3 квартал 2020 р., згідно якого станом на 30.09.2020 р. заборгованість на користь позивача становить 639 985,01 грн.

Факт часткової оплати на загальну суму 45 000,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №2218 від 02.10.2020 р. на суму 20 000,00 грн, №2287 від 09.10.2020 р. на суму 5 000,00 грн, №2385 від 23.10.2020 р. на суму 20 000,00 грн.

Станом на дату прийняття рішення (03.03.2020 року) у відповідача існує заборгованість з оплати основного боргу за поставлений товар (металопродукцію) на загальну суму 594 985,01 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 594 985,01 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем трьох процентів річних, інфляційних втрат, пені та 10% штрафу суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. п. 4.3.-4.4. договору сторони погодили, що покупець сплачує вартість поставленої партії товару протягом 15 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару, якщо інше не зазначено у рахунку-фактурі/специфікації. В разі відпуску наступної партії товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховуються в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного покупцем в платіжному дорученні.

Згідно п. п. 5.2.-5.3. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати товару, встановлених в п. 4.3. цього договору та додатках до нього покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення. Крім сплати пені покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 30 календарних днів, сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку долученого до заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути пеню в сумі 27 659,92 грн, штраф в сумі 59 498,50 грн, три проценти річних в сумі 6 197,93 грн, інфляційні втрати в сумі 13 219,93 грн.

Судом перевірено розрахунок пені та 10% штрафу та встановлено, що позивачем пеня в сумі 27 659,92 грн та штраф в сумі 59 498,50 грн нараховані правильно.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст. 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Можливість одночасного стягнення пені і штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу і пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкції, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій. Застосування до покупця таких штрафних санкцій погоджено в договірному порядку з продавцем та за своєю суттю є застосуванням до покупця різних санкцій (штраф, пеня) в межах одного виду господарсько-правової відповідальності (як штрафних санкцій). Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17 та від 08.08.2018 у справі №908/1843/17.

Верховний Суд також зазначає, що згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тобто сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовується неустойка тощо.

Відтак, позивачем правомірно нараховано пеню та штраф, а заперечення відповідача проти цього є безпідставними.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, та встановлено, що позивачем три проценти річних в сумі 6 197,93 грн та інфляційні втрати в сумі 13 219,93 грн нараховані правильно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020 р.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, до задоволення підлягає 594 985,01 грн основного боргу, 27 659,92 грн пені, 59 498,50 грн штрафу, 6 197,93 грн три проценти річних, 13 219,93 грн інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

Станом на момент подання позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 761 778,00 грн, сплачено судовий збір в сумі 11 426,67 грн.

Станом на момент прийняття рішення, згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 701 561,29 грн.

Таким чином, відповідно до статті 129 ГПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 10 523,42 грн судового збору. Решту суми судового збору позивач має право повернути з Державного бюджету України на підставі положень п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», за умови звернення з відповідним клопотанням до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно заяви про зменшення позовних вимог, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» (81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Артищівська, буд. 9, корпус 1; ідентифікаційний код 39878629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, буд. 4; ідентифікаційний код 37412768) 594 985,01 грн основного боргу, 27 659,92 грн пені, 59 498,50 грн штрафу, 6 197,93 грн три проценти річних, 13 219,93 грн інфляційних втрат та 10 523,42 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому ст. ст. 256-257 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення

складено 15.03.2021 року.

Суддя Ю.О. Сухович