ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.2021 Справа № 905/2138/20

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех», м.Токмак, Запорізької області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРІУПОЛЬХЛІБ», м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 88 146,77грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи -,

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех», м.Токмак, Запорізької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРІУПОЛЬХЛІБ», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення заборгованості у розмірі 73'867,00грн, пені у сумі 9'530,05грн, 3% річних у розмірі 1'907,22грн, інфляційних втрат у розмірі 2'842,50грн (всього 88 146,77грн).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором переведення боргу №29/10/19-М від 29.10.2019, яким регулюються відносини, пов`язані зі зміною зобов`язаної сторони у зобов`язані, що виникло із укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний Хліб" договору поставки №2 від 24.04.2019.

Ухвалою господарського суду від 30.12.2020 подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех» позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; встановлено відповідачу строк для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

У зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями та відсутністю знаків поштової оплати, судом вживались додаткові заходи для повідомлення сторін про розгляд справи шляхом направлення телефонограми №95 від 12.01.2021, яка була отримана як представником позивача так і відповідача. Відтак, про розгляд справи у суді за його участю ТОВ «МАРІУПОЛЬХЛІБ» був обізнаний.

Зокрема, як вбачається з сайту Укрпошта відправлення за накладною 080 від 15.12.2020 (позовна заява) було отримано 16.12.2020 адресатом - ТОВ «МАРІУПОЛЬХЛІБ», що також свідчить про обізнаність останнього про наявність спору за його участю у суді.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів всі процесуальні документи по справі були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, сторони у справі не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з відповідним процесуальними документами в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Учасники справи у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву від відповідача через канцелярію суду не надходив. Таким чином відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмову позицію по суті позовних вимог.

Виходячи з того, що суд обмежений процесуальними строками, разом з цим від відповідача жодних заяв, клопотань щодо необхідності надання додаткового терміну на підготовку своєї правової позиції у справі не надходило, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

24.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех» (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південний Хліб» (надалі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки №2 (надалі договір поставки) згідно з яким постачальник поставляє та передає партіями у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує на умовах даного договору борошно пшеничне (товар).

Найменування (номенклатура, асортимент) та ціна товару, що постачається за цим договором вказується у видаткових накладних та Специфікації, що є його невід`ємною частиною (п.1.2. договору поставки).

Відповідно до ч.2.1. договору поставки загальна вартість товару згідно договору дорівнює загальній фактичній вартості товару, що поставлена постачальником покупцю за весь час дії цього договору та складається із сум видаткових накладних.

У п.2.3. договору поставки сторони дійшли згоди, що покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту поставки відповідної партії товару (отримання товару на склад покупця).

За умовами п.3.2. договору поставки строк поставки товару 3 календарних дня з моменту подання покупцем замовлення на поставку окремої партії товару відповідно до п.1.2. договору.

Передача та прийом кожної партії товару здійснюється на підставі поданого покупцем замовлення та оформлюється підписанням обома сторонами відповідної видаткової накладної (п.3.3. договору поставки).

Згідно з п.5.1. договору поставки за невиконання або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п.5.4. договору поставки за прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобов`язаний виплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення платежу.

Договір поставки вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019 включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання своїх зобов`язань (п.8.1. договору поставки).

Як вказує Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех» у своїй позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, останній на виконання умов договору поставки у період з 25.04.2019 по 17.07.2019 здійснив поставку Товариству з обмеженою відповідальністю «Південний Хліб» товару - борошна пшеничного. У підтвердження суду надані видаткові накладні на загальну суму 1168 765грн.: №55 від 25.04.2019, №56 від 27.04.2019, №59 від 15.05.2019, №72 від 10.06.2019, №88 від 15.07.2019, №90 від 17.07.2019; товаро-транспортні накладні №55 від 25.04.2019, №56 від 27.04.2019, №59 від 15.05.2019, №72 від 10.06.2019, №88 від 15.07.2019, №90 від 17.07.2019. Позивач у позові стверджує, що заборгованість ТОВ «Південний Хліб» перед ТОВ «Спецхимагротех» за договором поставки товару №2 від 24.04.2019, з урахуванням здійснених оплат, склала 281 600,00грн. Вказані твердження підтверджуються наявним в матеріалах справи актом звірки розрахунків станом на 01.08.2019 за підписом головного бухгалтера ТОВ «Спецхимагротех».

29.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південний Хліб» (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріупольхліб» (новий боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех» (кредитор) було укладено договір переведення боргу №29/10/19-М (далі - договір переведення боргу), яким регулюються відносини, пов`язані зі зміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язані, що виникає із договору поставки №2 від 24.04.2019 (Основний договір), укладеному між кредитором та первісним боржником.

Відповідно п.1.2. договору переведення боргу первісний боржник переводить на нового боржника частину основного боргу на загальну суму 93 867,00грн, що виникли на підставі Основного договору.

Новий боржник повинен оплатити кредитору загальну суму заборгованості, зазначену в п.1.2. договору. Оплата може бути здійснена шляхом проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, або у інший спосіб, визначений законодавством (п.1.3. договору переведення боргу).

Сторони підтвердили, що переведення боргу за цим договором не є фінансовою послугою, борг переводиться без дисконту та таке переведення боргу не передбачає винагороду або іншу плату для будь-якої зі сторін (п.2.1. договору переведення боргу).

Відповідно до п.2.2. договору переведення боргу первісний боржник зобов`язався після укладення договору у терміни, визначені вимогою нового боржника, перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок нового боржника грошову суму, визначену у п.2.1. договору, або здійснити оплату боргу у інший спосіб, що визначений чинним законодавством України, зокрема шляхом проведення взаємозаліку однорідних зустрічних вимог.

Новий боржник зобов`язався протягом 30 календарних днів із дня виконання ним обов`язків перед кредитором письмово повідомити первісного боржника про таке виконання із зазначенням дати, суми і форми виконання та з додаванням копій документів, що підтверджують проведене виконання (п.3.2. договору переведення боргу).

Згідно з п.4.1. договору переведення боргу новий боржник зобов`язався виконати обов`язки первісного боржника перед кредитором на умовах основних договорів.

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України (п.5.1. договору переведення боргу).

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п.5.1.1. договору переведення боргу).

За умовами п.5.2. договору переведення боргу за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором первісний боржник зобов`язується сплатити новому боржнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п.6.1. договору переведення боргу).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п.6.1. договору та визначається часом достатнім для реального та належного виконання цього договору сторонами (п.6.2. договору переведення боргу).

Договір переведення боргу підписаний ТОВ «Південний Хліб» (первісний боржник), ТОВ «Спецхимагротех» (позивач) та ТОВ «Маріупольхліб» (відповідач) без будь-яких заперечень.

Після підписання договору про переведення боргу відповідачем здійснено часткову оплату зобов`язань за договором переведення боргу на загальну суму 20 000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5428 від 24.01.2020 на суму 10 000,00грн та №5364 від 31.01.2020 на суму 10 000,00грн.

В результаті цієї оплати неоплаченою залишилась сума боргу у розмірі 73 867,00грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача з претензією №9 від 17.09.2020 про сплату заборгованості за договором переведення боргу №29/10/19-М від 29.10.2019 на загальну суму 73 867,00грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати 73 867,00грн за умовами договору переведення боргу, це стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Договір №2 від 24.04.2019 за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Відповідно до ст.712 ЦК України та ст.265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, на підставі укладеного між позивачем та ТОВ «Південний Хліб» договору №2 від 24.04.2019 у позивача виник обов`язок поставити товар, а у ТОВ «Південний Хліб» прийняти його та оплатити.

На підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки №2 від 24.04.2019 позивач надав суду видаткові накладні №55 від 25.04.2019, №56 від 27.04.2019, №59 від 15.05.2019, №72 від 10.06.2019, №88 від 15.07.2019, №90 від 17.07.2019; товаро-транспортні накладні №55 від 25.04.2019, №56 від 27.04.2019, №59 від 15.05.2019, №72 від 10.06.2019, №88 від 15.07.2019, №90 від 17.07.2019.

Господарський суд приймає до уваги, що доказів наявності заперечень у покупця щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оскільки товар був поставлений і відповідно отриманий ще у період квітень липень 2019р., то враховуючи умови п.2.3. договору поставки №2 від 24.04.2019, строк повної оплати його вартості вже наступив, враховуючи, що за останньою здійсненою 17.07.2019 поставкою з 01.08.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Право вимоги позивача до відповідача щодо оплати грошового зобов`язання у розмірі 93 867,00грн. виникло на підставі договору про переведення боргу.

Як вже зазначалося, 29.10.2019. ТОВ «Південний Хліб», ТОВ «Спецхимагротех» та ТОВ «Маріупольхліб» уклали договір про переведення боргу №29/10/19-М від, внаслідок укладення якого відповідач у добровільному порядку прийняв на себе зобов`язання зі сплати частину боргу за договором №2 від 24.04.2019 в розмірі 93 867,00грн., а також виконати обов`язки первісного боржника перед кредитором (позивачем) на умовах основного договору.

Згідно ст.ст.520, 521, 522 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, якою встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Отже, правочин про заміну боржника у зобов`язанні не є новим зобов`язанням у розумінні норм ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України та ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України. А заміна сторони у зобов`язанні є лише правовою конструкцією зміни складу учасників правовідносин, яка не змінює суті зобов`язання.

Переведення боргу на нового боржника, так само як і заміна кредитора, є внутрішньою зміною у зобов`язанні, а тому заміна особи боржника не впливає на обсяг його прав та обов`язків, як сторони у зобов`язанні, тобто п.2.3. договору поставки №2 від 24.04.2019 має таку саму силу для нового боржника, як і для первісного боржника.

Оскільки строки виконання зобов`язань за договором поставки №2 від 24.04.2019, укладеним між позивачем та первісним боржником наступили, то обов`язком відповідача по справі є виконання зобов`язань первісного боржника перед позивачем на суму, вказану в договорі про переведення боргу, а саме - 93 867,00грн.

Згідно з вимогами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу припису цієї статті правомірність правочину презюмується.

Зокрема, новий боржник у зобов`язанні (відповідач) не висунув проти вимоги кредитора (позивача) заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником, протилежне не підтверджується матеріалами справи. Навпаки, як вже встановлено судом вище, відповідачем на виконання зобов`язання за договором про переведення боргу було сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 20 000,00грн.

Здійснення відповідачем вказаних оплат свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку та вчинення останнім дій на виконання умов договору про переведення боргу.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 73, 74, 81 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказів погашення суми боргу в розмірі 73'867,00грн. відповідачем не надано, наявність заявленої до стягнення суми боргу товариством теж не спростована.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, позивач подав суду належні докази, які об`єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 73'867,00грн, з урахуванням чого, заявлені позовні вимоги в цій частині визнаються судом правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи і відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню повністю.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 9'530,05грн, 3% річних у розмірі 1'907,22грн, інфляційні втрати у розмірі 2'842,50грн.

Заявлена до стягнення пеня нарахована позивачем наступним чином:

- на суму заборгованості у розмірі 73 867,00грн за період з 01.02.2020 по 11.12.2020.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (ст.546 ЦК України).

Згідно з п.4.1. договору переведення боргу новий боржник зобов`язався виконати обов`язки первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору.

За несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором первісний боржник зобов`язується сплатити новому боржнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу (п.5.2. договору переведення боргу).

Відповідно до п.5.4. договору поставки за прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобов`язаний виплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення платежу.

Суд зазначає, що при переведенні боргу один боржник вибуває із правовідношення, а його місце посідає нова особа, на яку переводиться борг. Переведення боргу на нового боржника є внутрішньою зміною у зобов`язанні, а тому заміна особи боржника не впливає на обсяг його прав та обов`язків, як сторони у зобов`язанні, тобто умови договору поставки мають таку саму силу для нового боржника, як і для первісного боржника.

Як вже встановлено судом, зобов`язання з оплати заборгованості за поставлену 17.07.2019 продукцію мали бути виконані до 31.07.2019, а з 01.08.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання.

За приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши умови договору поставки, суд встановив, що його сторони не дійшли згоди щодо іншого періоду нарахування пені, ніж передбачено присікальними приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Суд також відзначає, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України №540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Розділ IX «Прикінцеві положення» ГК України доповнений пунктом 7 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Укладаючи спірні договори (до введення в Україні загальнодержавного карантину), сторони не змінили передбачений ч.6 ст.232 Господарським кодексом України порядок і строк нарахування пені. Отже, жодна із сторін на момент укладення договорів не розраховувала на потенційну можливість нараховувати/сплачувати пеню понад шість місяців.

Оскільки і укладення договорів, і настання прострочення виконання грошового зобов`язання відбулись до набрання чинності Законом України №540-IX від 30.03.2020, суд дійшов висновку про те, що дія названого Закону на спірні правовідносини не розповсюджується.

У відповідності до ст. 253 ЦК України початком відліку для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання є день, наступний після визначеної (кінцевої) дати платежу та законодавцем встановлений присікальний строк нарахування не більше 6 місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Виходячи зі змісту ст.232 ГК України та ст.ст.253, 254 ЦК України та умов договору поставки, оскільки прострочення виконання зобов`язання за останньою спірною видатковою накладною виникло з 01.08.2019, то граничним днем нарахування пені на всю суму боргу є 01.02.2020.

Перевіривши наданий розрахунок пені, враховуючи вищенаведені висновки суду, суд встановив, що позивачем неправомірно нарахована пеня за період з 02.02.2020 по 11.12.2020, а тому вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 44,40грн, яка нарахована на суму заборгованості 73'867,00грн за період 01.02.2020 (в межах обраного позивачем періоду).

В іншій частині заявлений розмір пені задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 1'907,22грн суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заявлені до стягнення 3% річних нараховані позивачем на суму заборгованості у розмірі 73 867,00грн за період з 01.02.2020 по 11.12.2020.

Суд, перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок 3% річних в межах обраних позивачем періодів встановив, що він є арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 1'907,22грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2'842,50грн, суд зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати нараховані позивачем на суму заборгованості у розмірі 73 867,00грн із застосуванням індексів інфляції з лютого 2020 по листопад 2020.

Суд, перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок інфляційних в межах обраних позивачем періодів встановив, що він є арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 2'842,50грн.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 129, 236-238 ГПК України, господарський суд,

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех», м.Токмак, Запорізької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРІУПОЛЬХЛІБ», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 88 146,77грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРІУПОЛЬХЛІБ» (87541, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Ломізова, буд.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецхимагротех» (71701, Запорізька область, м.Токмак, вул.Центральна, буд.51, кв.22; ; поточний рахунок НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399) заборгованість у розмірі 73'867,00грн, пеню у розмірі 44,40грн, 3% річних у розмірі 1'907,22грн, інфляційні втрати у розмірі 2'842,50грн; судовий збір у розмірі 1875,80грн.

В частині стягнення 9'485,65грн пені відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

У зв`язку з знаходженням головуючого судді на лікарняному з 02.03.2021 по 12.03.2021 включно, повний текст рішення складено та підписано 15.03.2021.

Суддя Ю.В. Макарова