РІШЕННЯ

03 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/54/21

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Качунь І.Є.

розглянув справу

за позовом Державного підприємства "Укрінвестбуд"

до відповідача Державного підприємства "Санаторій "Збруч"

про стягнення суми основного боргу в розмірі 299 000 грн, пені в сумі 2 254,75 грн. представники сторін не прибули.

Суть справи:

Державне підприємство "Укрінвестбуд" звернулось в Господарський суд Тернопільської області із позовом до Державного підприємства "Санаторій "Збруч" про стягнення заборгованості за договором №20 від 25 грудня 2007 року у розмірі 299 000 грн та пені в сумі 2 254,75 грн.

Ухвалою від 10 лютого 2021 року судом відкрито провадження у справі та прийнято рішення здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судове засідання представник Державного підприємства не з`явився, однак 02 березня 2021 року від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Водночас, обґрунтовуючи заявлені вимоги у позовній заяві, ДП "Укрінвестбуд" посилається на неналежне виконання його контрагентом договірних зобов`язань, що зумовило виникнення в останнього спірної заборгованості.

Відповідач не забезпечив прибуття повноважного представника у судове засідання, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у встановленому процесуальним законодавством порядку.

З наведеного в сукупності, враховуючи наявність відомостей про обізнаність сторін щодо судового розгляду цього спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності представників сторін, за наявними у ній документами.

З огляду на приписи ч.3 ст.222 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

25 грудня 2007 року між Державним підприємством "Укрінвестбуд" та ДП "Санаторій "Збруч" було укладено договір №20 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (далі Договір).

Предметом цієї угоди є зобов`язання позивача надати своєму контрагенту безвідсоткову фінансову допомогу на поворотній основі у розмірі 300 000 грн 00 коп.

Відповідно до пункту 2.2 Договору Замовник зобов`язався повернути суму фінансової допомоги Виконавцю протягом 3 банківських днів з дня закінчення терміну надання фінансової допомоги. На виконання цієї домовленості, 11 вересня 2009 року відповідачем фінансову допомогу було повернуто частково в розмірі 1 000 грн 00 коп.

В подальшому, між учасниками договірних відносин було укладено ряд додаткових угод до Договору, якими його сторони продовжували терміни повернення фінансової допомоги відповідачем.

Зокрема, востаннє, 28 грудня 2019 року між Державним підприємством "Укрінвестбуд" та ДП "Санаторій "Збруч" було укладено Додаткову угоду до Договору № 14, якою закріплено, що кінцевим терміном повернення фінансової допомоги встановлюється 30 грудня 2020 року.

Станом на 26 січня 2021 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, 299 000 грн 00 коп ДП "Укрінвестбуд" не повернув, що слугувало підставою для звернення останнього до суду за захистом власних прав, які Підприємство вважає порушеними.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступних міркувань.

У відповідності до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором позики.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, з огляду на умови п.2.2 Договору та положення Додаткової угоди, суд констатує, що термін повернення фінансової допомоги Позичальником закінчився 30.12.2020 року. Як наслідок, державне підприємство "Санаторій "Збруч" було зобов`язане протягом трьох банківських днів із дня закінчення цього терміну повернути визначену суму коштів своєму контрагенту , а саме 299 000 грн.

Всупереч цьому, відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували часткову або повну сплату цієї суми позикодавцю на час судового розгляду даного спору.

При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У пункті 3.2 Договору його учасники досягли взаємної згоди про те, що при порушенні строку повернення фінансової допомоги Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми ненаданих грошових коштів за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені суд зазначає, що зазначені обрахунки проведені із врахуванням фактичних обставин та законодавчих приписів, які регламентують спірні правовідносини. Відтак, позовні вимоги цій частині підлягають задоволенню також у повному обсязі.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Факт порушення Санаторієм зобов`язань щодо повернення фінансової допомоги належним чином доведений та документально підтверджений. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Санаторій "Збруч" (вул. Санаторна, 10, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201, ) на користь Державного підприємства "Укрінвестбуд" (вул. Банкова, м. Київ, 01024, ) 299 000 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 2 254 (дві тисячі двісті п`ятдесят чотири) грн 75 коп. пені та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 11.03.2021.

Суддя О.В. Руденко