ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2021 р. Справа№ 910/15292/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Бовсунівська Л.О.

За участю представників учасників процесу:

від стягувача: адвокат Сьомочкіна Є.М.;

від боржника: адвокат Кіян А.В., ОСОБА_1;

від приватного виконавця: не з`явився.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 (суддя Полякова К.В., м. Київ, повний текст складено 08.09.2020)

за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Кравця В.В. із виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп"

до ОСОБА_1

про стягнення 463967,53 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Іванцової Марини Валеріївни за договором оренди (відповідач) про стягнення 463 967,53 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18 позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп" 288 000,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати, 18 159,16 грн заборгованості зі сплати вартості спожитої електроенергії, 2 979,37 грн інфляційних втрат, 4 829,00 грн трьох відсотків річних, 150 000 грн збитків, 6 959,51 грн судового збору.

25.02.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18, яке набрало законної сили 22.02.2019, видано наказ.

Короткий зміст вимог скарги на дії приватного виконавця

06.08.2020 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 / боржник) надійшла скарга дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валерійовича (далі- приватний виконавець), у відповідності до якої боржник просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 59468737 від 05.07.2019; постанови про арешт коштів боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні № 59468737; постанови про арешт майна боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні № 59468737;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо складання акта приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні № 59468737 та акта приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні № 59468737;

- зобов`язати приватного виконавця скасувати акт приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні № 59468737, акт приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні № 59468737;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020 у виконавчому провадженні № 59468737;

- скасувати постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020 № 59468737; скасувати постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця по визначенню вартості 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Звіту про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного ТОВ «Оцінка та консультації»;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( т. 3, а.с. 1-9).

Скарга на дії та рішення приватного виконавця обґрунтована тим, що під час розгляду Господарським судом міста Києва заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі № 910/15292/18 останньому стало відомо про існування відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення в даній справі. Крім того, під час розгляду судом заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідачу стало відомо про відчуження на прилюдних торгах належної на праві власності відповідачу квартири.

Після чого, 23.07.2020 адвокат відповідача подав заяву до приватного виконавця про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Боржник зазначає, що саме з 23.07.2020 (тобто з дати ознайормлення з матеріалами виконавчого провадження) здійснюється відлік строку для звернення із даною скаргою до суду.

На переконання скаржника, матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення відповідачу постанови про відкриття виконавчого провадження, та він не повідомлявся про прийняті рішення та проведені у рамках виконавчого провадження дії.

Також боржник наголошує, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів виїзду приватного виконавця за адресою місця проживання боржника, а вказана в актах від 02.12.2019 та 03.02.2020 адреса не є адресою, за якою проживає боржник. При цьому, описана та арештована квартира є єдиний місцем проживання боржника, яка передана на зберігання сторонній особі. До того ж, приватним виконавцем не дотримано 10-денного строку з дня винесення постанови про арешт майна для досягнення з боржником згоди щодо вартості такого майна, не повідомлено боржника про визначену вартість майна, а також суттєво її занижено.

Крім того, в арештованій квартирі зареєстрована малолітня дитина та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 у справі № 755/9322/20 заборонено вчиняти будь-які, в тому числі реєстраційні дії.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду і мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 залишено розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича у справі №910/15292/18 у частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича щодо не направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 59468737 від 05.07.2019; постанови про арешт коштів боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні №59468737; постанови про арешт майна боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні №59468737; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича щодо складання акта приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні №59468737; акта приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні №59468737; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича скасувати акт приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні №59468737, акт приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні №59468737; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по складанню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020 у виконавчому провадженні №59468737; скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кравцем Вадимом Валентиновичем у виконавчому провадженні №59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18; визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по складанню постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020 №59468737; скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кравцем Вадимом Валентиновичем у виконавчому провадженні №59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по визначенню вартості 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Звіту про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного ТОВ "Оцінка та консультації"; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Місцевий господарський суд встановивши наявність доказів повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження - 11.07.2019 та особисте подання боржником заяви про зупинення виконавчого провадження 13.05.2020, прийшов до висновку про те, що звернення боржника із даною скаргою до суду лише 03.08.2020 про оскарження вчинених приватним виконавцем до 13.05.2020 дій та прийнятих рішень здійснено із пропуском встановленого законом процесуального строку.

В свою чергу наведені боржником обґрунтування, щодо поновлення строку на подання скарги на дії приватного виконавця (з урахуванням встановлення судом першої інстанції обізнаності боржника з виконавчим провадженням) суд першої інстанції визнав не поважними.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду вимоги боржника про: визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича щодо не направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 59468737 від 05.07.2019; постанови про арешт коштів боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні №59468737; постанови про арешт майна боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні №59468737; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича щодо складання акта приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні №59468737; акта приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні №59468737; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича скасувати акт приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні №59468737, акт приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні №59468737; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по складанню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020 у виконавчому провадженні №59468737; скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кравцем Вадимом Валентиновичем у виконавчому провадженні №59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18; визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по складанню постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020 №59468737; скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кравцем Вадимом Валентиновичем у виконавчому провадженні №59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по визначенню вартості 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Звіту про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного ТОВ "Оцінка та консультації"; визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у в задоволенні скарги на дії приватного виконавця в частині визнання неправомірними дії приватного виконавця по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , місцевий господарський суд виходив з того, що боржником не доведено неправомірності дій приватного виконавця щодо складання акту про проведені електронні торги, оскільки відповідні дії з реєстрації малолітніх дітей у спірній квартирі та винесення судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій відносно даної квартири вчинялися безпосередньо в день проведення електронних торгів та не були й об`єктивно не могли бути відомі приватному виконавцю на день проведення цих торгів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким поновити строки ОСОБА_1 строки на подання скарги на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича. Скаргу на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема - ст.ст. 18, 26, 28, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», а також порушенням норм процесуального права, а саме - ст.ст. 13, 73, 98, 236, 339, 341 Господарського процесуального кодексу України.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що прийнявши до уваги лише факт подання ОСОБА_1 заяви про зупинення виконавчих дій від 13.05.2020, місцевий господарський суду ухилився від з`ясуванні питання щодо дійсного направлення процесуальних документів приватним виконавцем боржнику (зокрема, постанови від 05.07.2019, постанови від 04.02.2020, лист за №59468737 від 05.02.2020 про визначення ціни Ѕ квартири) та чи була боржниця ознайомлена (обізнана) з їх змістом.

За твердженням скаржника, факт подання заяви про зупинення виконавчого провадження зовсім не свідчить про ознайомлення, усвідомлення змісту боржком постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2019 та/або постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020, якою було описано Ѕ частини квартири, яка її належить.

Місцевим господарським було залишено поза увагою той факт, що матеріали виконавчого провадження №59468737 не містять доказів направлення ОСОБА_1 саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2019, як того вимагають положення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що належними доказами відправлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2019 є опис вкладення у цінний лист та документи, що підтверджують надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Однак, за відсутності таких документів не вбачається за можливе встановити направлення боржнику саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2019.

На думку заявника апеляційної скарги, місцевий господарським судом було необґрунтовано відмовлено у поданому клопотанні боржника про витребування оригіналу рекомендованого поштового повернення та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Крім того, скаржник зазначає, що матеріали виконавчого провадження №59468737 не містять належних доказів направлення приватним виконавцем постанови про арешт та опис майна (коштів) боржника від 04.02.2020, як - то описів вкладення у цінний лист, касового чеку, розрахункової квитанції.

Також заявник апеляційної скарги наголошує, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів виїзду приватного виконавця за адресою місця проживання боржника, а вказана в актах від 02.12.2019 та 03.02.2020. Крім того, зазначена адреса не є адресою, за якою проживає боржник.

При цьому, описана та арештована квартира є єдиний місцем проживання боржника, яка передана на зберігання сторонній особі. До того ж, приватним виконавцем не дотримано 10-денного строку з дня винесення постанови про арешт майна для досягнення з боржником згоди щодо вартості такого майна, не повідомлено боржника про визначену вартість майна, а також суттєво її занижено.

Скаржник вважає, що місцевим господарський дійшов хибно висновку про те, що боржник був обізнаний про наявність виконавчого провадження, про що свідчить подана особисто ОСОБА_1 13.05.2020 заява про зупинення виконавчого провадження, оскільки про дій та прийняті рішення приватного виконавця у виконавчому провадженні №59468737 ОСОБА_1 дізналася через свого представника - адвоката Криштака О.О. лише 23.07.2020, тому відповідний строк для подання відповідної скарги було пропущено з поважних причин. Однак, наведені боржником обставини суд першої інстанції визнав не поважним, що призвело до необґрунтованої відмови у розгляді скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця по суті.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

06.11.2020 від стягувача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі № 910/15292/18- без змін.

Стягувач у відзиві на апеляційну скаргу указував на те, що ухвала місцевого господарського суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для її скасування - відсутні.

Приватний виконавець не скористався своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суд апеляційної інстанції у письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового акта суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/15292/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 призначено на 11.11.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4507/20 від 11.11.2020 у зв`язку судді Михальської Ю.Б. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/15292/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.11.2020 для розгляду справи №910/15292/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 прийняти до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А., розгляд призначено на 01.12.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 відкладено до 18.12 2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5435/20 від 18.12.2020 у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/15292/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.12.2020 для розгляду справи №910/15292/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 призначено на 02.02.2021.

Проте у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Разіної Т.І. у відпустці за сімейними обставинами, судове засідання, призначене на 02.02.2021, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 призначено на 02.03.2021.

Явка учасників апеляційного провадження

У судове засідання 02.03.2021 з`явилися представники боржника та стягувача, а також боржник особисто.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від приватного виконавця через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що приватний виконавець був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від приватного виконавця клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності приватного виконавця.

Позиції учасників апеляційного провадження

Боржник та адвокат боржника у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній, підстав та просили її задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 скасувати та прийняти нове, рішення яким скаргу боржника на дії приватного виконавця задовольнити у повному обсязі.

Представник стягувача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18 позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп" 288 000,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати, 18 159,16 грн заборгованості зі сплати вартості спожитої електроенергії, 2 979,37 грн інфляційних втрат, 4 829,00 грн трьох відсотків річних, 150 000 грн збитків, 6 959,51 грн судового збору.

25.02.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18, яке набрало законної сили 22.02.2019, видано наказ.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравцем В.М. від 05.07.2019 відкрито виконавче провадження №59468737 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 № 910/15292/18 ( т.3, а.с. 11).

Судом першої інстанції встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження №59468737 від 05.07.2019 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 № 910/15292/18 було отримано боржником 11.07.2019, що підтверджується рекомендованим поштовим поверненням (копія якого наявна у матеріалах справи, т. 3, а.с. 189).

05.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.М. від 05.07.2019 винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.М. від 05.07.2019 винесено постанову про арешт майна боржника.

02.12.2019 та 03.02.2020 приватним виконавцем було складено акти.

04.02.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравцем В.М. про опис та арешт майна (коштів) боржника, було накладено арешт на майно, а саме Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , квартира розташована на другому поверсі, загальною площею 51,10 кв. м, житловою площею 30,70 кв. м., складається із двох жилих кімнат.

04.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.М. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні було призначено

Вказаною постановою суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу від 25.02.2019 у справі № 910/15292/18 призначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Оцінка та консультації», в особі Тарабан О.А., який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України 20.01.2020 за №19/20 (строк дії: 20.01.2023).

У п. 2 постанови від 04.02.2020 вказано суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання Товариству з обмеженою відповідальністю «Оцінка та консультації», в особі Тарабан О.А. провести оцінку майна боржника, а саме Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , квартира розташована на другому поверсі, загальною площею 51,10 кв. м, житловою площею 30,70 кв. м., складається із двох жилих кімнат та надати письмовий звіт щодо ринкової вартості майна протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця.

Згідно із висновком звіту про оцінку майна ринкова вартість об`єкта оцінки на дату оцінки (05.02.2019) становить 447 500,00 грн без ПДВ.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2020 приватний виконавець звернувся до органів реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, у відповіді на який інформація про зареєстрованих малолітніх дітей не значилася.

28.04.2020 приватним виконавцем було подано заявку про реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , квартира розташована на другому поверсі, загальною площею 51,10 кв. м, житловою площею 30,70 кв. м., складається із двох жилих кімнат.

13.05.2020 боржник звернулась із заявою до приватного виконавця про зупинення виконавчого провадження.

20.05.2020 листом №831 приватний виконавець повідомив боржника про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження в порядку ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

13.07.2020 державним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги.

Із вказаного акта від 13.07.2020 вбачається, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 06.07.2020 № 489266 відбулися електронні торги з реалізації майна (лот № 427436) - 1/2 частини 2-кімнатної квартири, загальною площею 51,10 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стартова ціна лоту становила 313 250,00 грн, ціна продажу - 313 250,00 грн.; переможцем торгів визнано ОСОБА_2 .

Боржником подано довідку від 27.07.2020 про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1 ., зареєстровані з 06.07.2020 по теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Боржником було надано копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 № 755/9322/20, якою заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково. Заборонено будь-яким третім особам, вчиняти будь-які, у тому числі реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Подана, 03.08.2020 боржником скарга дії та рішення приватного виконавця обґрунтована тим, що під час розгляду Господарським судом міста Києва заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі № 910/15292/18 останньому стало відомо про існування відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення в даній справі. Крім того, під час розгляду судом заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідачу стало відомо про відчуження на прилюдних торгах належної на праві власності відповідачу квартири.

Після чого, 23.07.2020 адвокат відповідача подав заяву до приватного виконавця про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Боржник зазначає, що саме з 23.07.2020 (тобто з дати ознайормлення з матеріалами виконавчого провадження) здійснюється відлік строку для звернення із даною скаргою до суду.

На переконання скаржника, матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення відповідачу постанови про відкриття виконавчого провадження, та він не повідомлявся про прийняті рішення та проведені у рамках виконавчого провадження дії.

Також боржник наголошує, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів виїзду приватного виконавця за адресою місця проживання боржника, а вказана в актах від 02.12.2019 та 03.02.2020 адреса не є адресою, за якою проживає боржник. При цьому, описана та арештована квартира є єдиний місцем проживання боржника, яка передана на зберігання сторонній особі. До того ж, приватним виконавцем не дотримано 10-денного строку з дня винесення постанови про арешт майна для досягнення з боржником згоди щодо вартості такого майна, не повідомлено боржника про визначену вартість майна, а також суттєво її занижено.

Крім того, в арештованій квартирі зареєстрована малолітня дитина та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 у справі № 755/9322/20 заборонено вчиняти будь-які, в тому числі реєстраційні дії.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із п. 25 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника стягувача та боржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України унормовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стосовно доводів скаржника про не правлення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №59468737 від 05.07.2019 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 № 910/15292/18, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приватним виконавцем було постанову про відкриття виконавчого провадження №59468737 від 05.07.2019 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 № 910/15292/18, яка направлена за місцем проживання боржника на адресу: АДРЕСА_1 , та отримана останнім - 11.07.2019.

Положеннями ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із системного аналізу положень пункту 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), частини п`ятої статті 26, частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", на виконавця покладено обов`язок не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, а також прямо передбачено обов`язок надіслати копії постанов про відкриття виконавчого провадження його сторонам рекомендованим поштовим відправленням.

Відповідно до абзацу 27 пункту 2 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила надання поштового зв`язку), рекомендоване поштове відправлення - це реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Абзац 1 пункту 11 Правил надання поштового зв`язку передбачає, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Пунктом 17 зазначених Правил визначено, що внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення в письмовому вигляді, через смс-повідомлення або повідомлення, що підтримуються засобами Інтернету, на вибір користувача. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Також, відповідно до інформації, наявної у відкритому доступі на сайті Укрпошти, рекомендований лист пересилається рекомендованим порядком наземним чи авіатранспортом і має трек-номер для відстеження.

Відповідно до абзацу 1 пункту 105 Правил надання поштового зв`язку, одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Отже, особливістю рекомендованих поштових відправлень є те, що у відправника такого поштового відправлення є можливість підтвердити не лише факт відправлення поштового повідомлення, але й відстежити його подальший рух, підтвердити факт вручення такого відправлення адресату, ідентифікувати особу - отримувача, а також дату та час вручення.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження №59468737 від 05.07.2019 стягувачем було надано рекомендоване поштове повернення (копія якого наявна у матеріалах справи, т. 3, а.с. 189), відповідно до якого зазначену копію постанови державного виконавця про відкриття провадження було отримано боржником - 11.07.2020.

Крім того, до матеріалів справи також було надано копії фіскальних чеків Укрпошти, список №2615 поштових відправлень листів рекомендованих.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приватним виконавцем дотримано вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" в частині обов`язку виконавця надіслати боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

Відтак, боржника належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що несвоєчасне надсилання та неотримання документів виконавчого провадження не є підставою для задоволення скарги відповідно до правил ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 908/2559/17).

В свою чергу, як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 13.05.2020 боржник звертався до приватного виконавця із заявою про зупинення провадження у справі, копія якої наявна у матеріалах справи (т. 3, а.с. 197).

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що боржник був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження з часу отримання відповідної постанови приватного виконавця - 11.07.2019 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що боржник звертався до приватного виконавця із заявою від 13.05.2020 про зупинення виконавчого провадження. Вказане звернення боржника також підтверджує його обізнаність про наявність такого виконавчого провадження.

Щодо посилань скаржника про наявність підстав для поновлення строку для подання скарги на дії приватного виконавця суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження" (частина 1 статті 74), так і нормами Господарського процесуального кодексу України (стаття 339).

Однак, норми Закону України "Про виконавче провадження" та норми Господарського процесуального кодексу України, які є законодавчими актами однакової юридичної сили, встановлюють неоднаковий строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного, приватного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Так, за приписами частини 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Натомість, приписами пункту "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

При цьому, враховуючи положення статті 115 Господарського процесуального кодексу України та рішення Конституційного Суду України від 07.07.1998 №11-рп/98, десятиденний строк, зазначений у пункті "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно обчислювати в календарних днях.

За змістом частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, при здійсненні судочинства господарський суд керується положеннями Господарського процесуального кодексу України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Господарський процесуальний кодекс України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного/приватного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами Господарського процесуального кодексу України судового рішення та з його примусовим виконанням.

В той час, як Закон України "Про виконавче провадження" регулює оскарження дій виконавця не тільки до суду, а й до інших органів, що вбачається з приписів частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Також Закон України "Про виконавче провадження" регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів, про що зазначено у частині 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статтей 339-341 Господарського процесуального кодексу України, оскільки застосовується до більш широкого кола відносин, а саме: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів Державної виконавчої служби.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу Державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, передбачених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Одночасно підпунктом а) частини 1 статті 341 ГПК України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Водночас за правилами статей 113, 115, 119 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії органів ДВС може бути поновлено судом.

За приписами ч. 2 ст. 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Приписами пункту "а" ч. 1 ст. 341 ГПК України, встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Порівняльний аналіз змісту термінів "дізналася" та "повинна була дізнатися", що містяться в ст. 341 ГПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

При цьому, колегія суддів враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Причини поважності пропуску процесуального строку оцінюються судом, виходячи з обґрунтування заявником поважності цих причин. При цьому, приймаючи відповідне рішення, суд повинен надати оцінку поданим доказам та дослідити обставини, визначені заявником в якості підстав пропуску встановленого законом строку, зазначити їх вагомість та поважність.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

ЄСПЛ у рішенні від 6 вересня 2005 року у справі «Салов проти України» зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову «передбачений законом», є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись «законом», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується

Як слідує із заявлених скаржником вимог, останній просить визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо не направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 59468737 від 05.07.2019; постанови про арешт коштів боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні № 59468737; постанови про арешт майна боржника від 05.07.2019 у виконавчому провадженні № 59468737; визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо складання акту приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні № 59468737; акту приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні № 59468737; зобов`язати приватного виконавця скасувати акт приватного виконавця від 02.12.2019 у виконавчому провадженні № 59468737, акт приватного виконавця від 03.02.2020 у виконавчому провадженні № 59468737; визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020 у виконавчому провадженні № 59468737; скасувати постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/15292/18; визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020 № 59468737; скасувати постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020, винесену приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 59468737 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18; визнати неправомірними дії приватного виконавця по визначенню вартості 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Звіту про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виконаного ТОВ «Оцінка та консультації»; визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, вищенаведені оспорювані дії та рішення приватного виконавця вчинені останнім у період до 13.05.2020 року.

Водночас, як вірно було встановлено місцевим господарським судом, що 13.05.2020 боржник особисто подав до приватного виконавця заяву про зупинення виконавчого провадження, тобто принаймні з цієї дати боржник був обізнаний про всі вищезазначені дії та рішення приватного виконавця, та мав процесуальне право на подання до суду протягом 10 календарних днів відповідної скарги.

Водночас, у поданій до суду скарзі на дії приватного виконавця від 03.08.2020 представник боржника зазначив, що про наявність такого виконавчого провадження боржник дізнався через свого адвоката лише 23.07.2020 під час ознайомлення останнього із матеріалами виконавчого провадження, у зв`язку з чим просить поновити строк на подання даної скарги.

Разом з тим, як убачається зі змісту поданої скарги на дії приватного виконавця, остання не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості подачі відповідної скарги з 13.05.2020, тобто з дати подачі боржником заяви до приватного виконавця.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що представник боржника лише наділений правом представляти свого довірителя у відповідних процесуальних правовідносинах, однак саме суб`єктивне право на оскарження дій та рішень приватного виконавця належить безпосередньо боржнику, права та інтереси якого такими діями чи рішеннями приватного виконавця порушуються.

Враховуючи, наявність доказів повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та особисте подання боржником заяви про зупинення виконавчого провадження 13.05.2020, звернення останнього із даною скаргою до суду 03.08.2020 про оскарження вчинених приватним виконавцем до 13.05.2020 дій та прийнятих рішень здійснено із пропуском встановленого законом процесуального строку з причин, правомірно були не визнані місцевим господарським судом поважними.

Тому, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №920/149/18 та обставини, встановлені як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, розглядаючи скаргу ОСОБА_1 , правильно застосовано приписи ст. 118, пункту "а" ч. 1 ст. 341 ГПК України та, відповідно, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду скарги боржника в частині вимоги про: визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо не направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження № 59468737 від 05.07.2019, постанови про арешт коштів боржника від 05.07.2019, про арешт майна боржника від 05.07.2019; щодо складання акту приватного виконавця від 02.12.2019, акту приватного виконавця від 03.02.2020; щодо зобов`язання приватного виконавця скасувати акти приватного виконавця від 02.12.2019 та від 03.02.2020; щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця по складанню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.02.2020 та її скасування; щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця по складанню постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 04.02.2020 та її скасування; визнання неправомірними дій приватного виконавця по визначенню вартості 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Звіту про незалежну оцінку, виконаного ТОВ «Оцінка та консультації»; визнання неправомірними дій приватного виконавця по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що залишення без розгляду скарги не позбавляє заявника права повторно звернутись до суду з відповідною скаргою на рішення, дії державного виконавця та клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання скарги із зазначенням поважності таких причин.

Щодо вимоги скаржника визнати неправомірними дії приватного виконавця по складанню акта про проведені електронні торги від 13.07.2020 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як слідує із доводів поданої скарги, боржник дізнався про складання спірного акту 23.07.2020, після ознайомлення його представника із матеріалами виконавчого провадження. При цьому, матеріалами виконавчого провадження підтверджується направлення такого акту боржнику лише 22.07.2020, у зв`язку з чим подання скарги в цій частині здійснено боржником у межах встановленого процесуального строку.

В обґрунтування вимоги про визнання противними дій приватного виконавця по складанню акта про проведені електронні торги від 13.07.2020 боржник послався на те, що стартова ціна реалізації та реалізація 1/2 частини квартири здійснені за заниженою вартістю, про проведення електронних торгів боржник не повідомлявся, в спірній квартирі зареєстровані малолітні діти та на час реалізації вказаного нерухомого майна існувала заборона на вчинення будь-яких, у тому числі реєстраційних дій, щодо даної квартири на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 № 755/9322/20.

Як убачається із акта про проведені електронні торги від 13.07.2020, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 06.07.2020 № 489266 відбулися електронні торги з реалізації майна (лот № 427436) - 1/2 частини 2-кімнатної квартири, загальною площею 51,10 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Стартова ціна лоту становила 313250 грн., ціна продажу - 313250 грн.; переможцем торгів визнано ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Положеннями розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.09.2016 за № 1301/29431, приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця (розділ Х вказаного Порядку).

У той же час, доводи скаржника щодо протиправності складання акта про проведені електронні торги внаслідок заниження вартості реалізованого нерухомого майна стосуються безпосередньо підготовчого етапу проведення електронних торгів - дій по визначенню вартості (оцінки) майна, строк оскарження яких боржником пропущений з причин, не визнаних судом поважними.

Водночас, до матеріалів скарги боржником подано довідку від 27.07.2020 про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1 ., зареєстровані з 06.07.2020 по теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1 , що малолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 є родичами її матері.

При цьому, як вірно зауважено місцевим господарським судом, що реєстрація вищевказаних двох малолітніх дітей відбулася 06.07.2020, тобто безпосередньо в день проведення електронних торгів.

Разом з тим, місцевим господарським судом було встановлено, що приватний виконавець перед передачею спірного майна на реалізацію звертався із запитом від 09.04.2020 до органів реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, у відповіді на який інформація про зареєстрованих малолітніх дітей не значилася.

Водночас, матеріали скарги не містять та представником скаржника не надано пояснень щодо того, чи є членами сім`ї власників квартири зареєстровані в ній у день проведення електронних торгів малолітні діти.

Боржником до поданої скарги на дії приватного виконавця було додано копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 №755/9322/20, якою заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково. Заборонено будь-яким третім особам, вчиняти будь-які, у тому числі реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 Цивільного кодексу України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

При цьому, докази внесення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 № 755/9322/20 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно матеріали не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що боржником не доведено правомірності дій приватного виконавця щодо складення акта про проведені електронні торги, оскільки відповідні дії з реєстрації малолітніх дітей у спірній квартирі та винесення судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій відносно даної квартири вчинялися безпосередньо в день проведення електронних торгів та не були й об`єктивно не могли бути відомі приватному виконавцю на день проведення електронних торгів.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі

Доводи наведені скаржником у апеляційній скарзі про те, що матеріали виконавчого провадження №59468737 не містять доказів направлення ОСОБА_1 саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2019, а також щодо наявність підстав для поновлення строку для подання скарги на дії приватного виконавця судом апеляційної інстанції були спростовані у мотивувальній частині даної постанови.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваній ним ухвалі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про залишення без розгляду у зазначеній частині та відмові у задоволені скарги боржника на дії приватного виконавця в частині визнання неправомірними дії приватного виконавця по складанню заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.04.2020 та переданню на реалізацію 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.09.2020, та, відповідно, апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-271, 275, 276, 281-284, 343 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/15292/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15292/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 17.03.2021.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко