ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
15.03.2021 Справа № 905/813/20
Суддя Господарського суду Донецької області Хабарова М.В., розглянувши клопотання Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) про вжиття заходів забезпечення
за заявою Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) б/н від 22.02.2021
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп»
2) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області ТСЦ МВС №4641
про визнання недійсними правочинів боржника
в межах справи про банкрутство №905/813/20
за заявою Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) (Карел ван Биландтлаан 30, 2596 HR, Гаага, Нідерланди
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс»
Без виклику учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляді Господарського суду Донецької області перебуває справа №905/813/20 за заявою Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс» (ідентифікаційний код 33753628).
Постановою Господарського суду Донецької області від 10.02.2021 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс», визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс», відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс» арбітражного керуючого Сиволобова Максима Марковича.
25.02.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) б/н від 22.01.2021 про визнання недійсними правочинів боржника в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Крім того, у поданій заяві Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) заявлено клопотання про забезпечення вимог кредитора шляхом накладення арешту на автотранспорті засоби згідно переліку та передання вказаних автомобілів на відповідальне зберігання арбітражному керуючому/ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс» - Сиволобову М.М.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.03.2021 призначено заяву Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) про визнання недійсними правочинів боржника до розгляду в судовому засіданні на 23.03.2021.
Іншою ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) про забезпечення вимог кредитора.
12.03.2021 через підсистему «Електронний суд» від Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на автотранспорті засоби, перелік яких викладено у прохальній частині заяви, та передачу вказаних автомобілів на відповідальне зберігання арбітражному керуючому (ліквідатору) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Галпап Плюс» Сиволобову Максиму Марковичу.
В обґрунтування підстав для вжиття вищевказаних заходів забезпечення ініціюючий кредитор з посиланням на приписи ст.ст. 136-140 Господарського процесуального кодексу України, вказує на те, що згідно листа РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області ТСЦ МВС №4641 від 26.01.2021 №31/13-4641 вбачається, що боржник з 30.07.2019 по 01.08.2019 відчужив Товариству з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп» 6 автомобілів, а тому, на думку заявника, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп» обліковуються 6 автомобілів, які належать боржнику. Заявник вважає, що існують обґрунтовані припущення того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп» почне умисно здійснювати відчуження авто з метою унеможливлення виконання судового рішення щодо визнання недійсними правочинів боржника. На думку заявника, невжиття заходів забезпечення може призвести до повернення автомобілів в меншій кількості та/або в пошкодженому стані, спричинити зменшення вартості ліквідаційної маси боржника та, відповідно, коштів, які можуть отримати кредитори в результаті продажу авто на аукціоні.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно приписів ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядається господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Суд наголошує, що сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Так, в обґрунтування наявності підстав для задоволення поданого клопотання ініціюючий кредитор зазначив про те, що згідно листа РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області ТСЦ МВС №4641 від 26.01.2021 №31/13-4641 станом на час вирішення даного спору власником 6 спірних автомобілів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп».
Заявник, посилаючись на можливість подальшого відчуження та неодноразову реалізацію рухомого майна, що є предметом розгляду заяви про визнання недійсними правочинів боржника, вказує на те, що вжиття заходів забезпечення заяви сприятиме збереженню авто від подальшого продажу, тоді як невжиття зазначених заходів унеможливлить виконання рішення суду, загрожуватиме прихованню/пошкодженню/знищенню автомобілів їх повернення в меншій кількості та/або в пошкодженому стані, спричинить зменшення вартості ліквідаційної маси боржника та, відповідно, коштів, які можуть отримати кредитори в результаті продажу авто на аукціоні.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поряд з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також оцінює обґрунтованість доводів протилежної сторони щодо відсутності підстав чи необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.01.2019 у справі №915/870/18.
Однак, всупереч положенням Господарського процесуального кодексу України заявником в клопотанні про вжиття заходів забезпечення не було обґрунтовано, яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.
Саме лише посилання ініціюючого кредитора в клопотанні на ймовірне відчуження реалізації) спірних транспортних засобів, які перебувають у власності третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп» та які є предметом у даній справі без надання до суду жодних належних та допустимих доказів які б свідчили, що на теперішній час вчиняються дії щодо відчуження даного майна, на думку суду, не є достатньою підставою для задоволення заяви.
Крім того, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, наявність в майбутньому потенційної можливості задоволення судом вимог ініціюючого кредитора про визнання недійсними правочинів боржника, не може на даний час виправдовувати втручання у право іншої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрокомп» на мирне володіння своїм майном, враховуючи відсутність в матеріалах справи жодних належних доказів в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує застосування заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) про вжиття заходів забезпечення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. У задоволенні клопотання Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. (Shell Lubricants Supply Company B.V.) про вжиття заходів забезпечення відмовити.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу «Прикінцеві положення» та п.п.17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.
Суддя М.В. Хабарова