ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м.Дніпро Справа № 912/2618/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргуПриватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 (суддя Бестаченко О.Л., повне рішення складено 29.10.2020) у справі №912/2618/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016", 72301, Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Гоголя, буд. 9,

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН", 26100, Кіровоградська область, Новоархангельський район, смт Новоархангельськ, вул. Слави, буд. 140,

про стягнення 18 084,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016", яка містить вимоги до Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" про стягнення заборгованості в розмірі 18 084,00 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем договору (укладеного в усній формі) про виконання робіт з діагностики, ремонту, технічного обслуговування та реставрації запчастин сільськогосподарської техніки, в частині своєчасної та повної оплати виконаних робіт.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 у справі № 912/2618/20 позовні вимоги задовольнено повністю.

Суд стягнув з Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" (26100, Кіровоградська область, Новоархангельський район, смт Новоархангельськ, вул. Слави, буд. 140; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (72301, Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Гоголя, буд. 9; ) заборгованість в розмірі 18 084,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання оплати виконаних робіт.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне сільськогосподарське підприємство "ЛАН" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 року та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник заначає, що суд першої інстанції визнав вірогідним доказом передання на ремонт решета CASE акт приймання-передачі запчастини до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017 (а.с. 8, 92), оскільки він містить відтиск печатки Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" та застосував висновок Верховного Суду, зазначену у постанові від 23 липня 2019 року у справі №918/780/18 щодо наявності відтиску печатки.

Проте, апелянт вважає цей доказ недостовірним та таким, що доданий до матеріалів справи для формування хибного уявлення про обставини справи, оскільки в акті приймання-передачі запчастин від 27.06.2017 зазначено, що Позивач прийняв від Відповідача «Решето Case - 2», однак в Акті здачі-прийняття робіт, зазначається ремонт зовсім іншої запчастини - «ремонт решета Кейс 2388 верхнього », тому цей доказ жодним чином не стосується предмету доказування та хибно був прийнятий до уваги судом першої інстанції.

З метою з`ясування обставин справи, представником Відповідача заявлялось клопотання про перехід до загального позовного провадження для виклику свідка, однак судом було відмовлено.

Також скаржник стверджує, що Позивачем не надано жодних доказів стосовно реального та фактичного руху активів між Позивачем та Відповідачем, а сам по собі факт направлення Позивачем Акту здачі-приймання не може вважатись належним доказом виконання робіт.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що Актом здачі-прийомки виконаних робіт від 05.07.2018, підписаним Товариством з обмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016", (а.с. 96) підтверджується замовлення позивачем та отримання результатів виконаних робіт щодо ремонту решета кейс 2388 верхнього.

Варто наголосити, що зазначений доказ жодним чином не стосується Акту наданого Позивачем Акту від 20.08.2018 та встановлення факту виконання Позивачем робіт. По-перше, між цими актами часовий проміжок в півтора місяці, по-друге неможливо ідентифікувати, що ремонтувалась запчастина передана Відповідачем.

До того ж, жодним чином Позивач не пояснює вартість таких робіт вказаних у Акті від 20.08.2018 тому що в наданому Позивачем Акті від 05.07.2018, підписаним Товариством з обмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" вартість робіт за одне решето кейс 2388 верхнє становить 1 1 603,13 грн. натомість позовні вимоги Позивача становлять значно більшу суму, яку з Відповідачем не було погоджено, тому що Відповідачем не було замовлено такі роботи.

Позивач як на підставу визнання Відповідачем факту господарської операції та реальності надання послуг додає до позовної заяви податкові накладні.

Скаржник наполягає на тому, що у Позивача не було правових підстав для оформлення податкової накладної, а податкові накладні додані до позовної заяви сформовані з порушенням порядку передбаченого ПК України, отже оскільки такий доказ отриманий в неналежний спосіб суд прн прийнятті рішення у справі не може посилатися на його.

Узагальнені доводи інших учасників справи.

Позивачем надано відзив на апеляційну скагу відповідача в якому зазначено, що що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України відсутні. У зв`язку із чим, апеляційна скарга є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 у справі № 912/2618/20 залишено без руху через не надання доказів сплати судового збору у сумі 3153 грн.

У визначений строк недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 у справі № 912/2618/20; з урахуванням положень ч.2 ст.271 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження; надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, зав, клопотань.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" та Приватним сільськогосподарським підприємством "ЛАН" у 2017 році існували господарські правовідносини щодо ремонту техніки, що не заперечується сторонами та підтверджується актами здачі-прийняття робіт та рахунками-фактурами (а.с. 101-121). За твердженням представників сторін, письмовий договір у формі єдиного документу сторонами не підписувався.

Позивач стверджує, що 27.06.2017 з метою виконання робіт відповідач передав позивачу для ремонту решето САSЕ верхнє; 20.08.2018 позивач виконав роботи, які були обумовлені Договором та разом із відремонтованим решетом САSЕ передав відповідачу документи, що підтверджують їх виконання, а саме: Акт № ОУ-0000880 здачі-прийняття робіт (надані послуги) від 20.08.2018 на суму 18084,00 грн з ПДВ, Рахунок-фактура № СФ-0001047 від 05.08.2017 на суму 18 084,00 грн з ПДВ. Окрім того, була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, яка була прийнята та визнана Відповідачем.

На підтвердження вказаного позивач надає копії акту приймання-передачі запчастини до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017 (а.с. 8, 92); акту № ОУ-0000880 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.08.2018 (а.с. 93); рахунку-фактури № СФ-0001047 від 05.08.2017; податкової накладної від 20.08.2020 № 915 (а.с. 95); акту здачі-прийомки виконаних робіт від 05.07.2018, підписаного Товариством з обмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (а.с. 96); заяви свідка (а.с. 98); скрін-шотами електронного листування (а.с. 122-142).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Правовідносини щодо виконання робіт з ремонту речі регулюються Главою 61 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За нормами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів спави та вірно встановлено судом першої інстанції, вірогідним доказом передання на ремонт решета CАSE акт приймання-передачі запчастини до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017 (а.с. 8, 92), оскільки він містить відтиск печатки Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН".

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач жодним чином не спростував, та не довів те, що він передавав на ремонт та отримав з ремонту іншу запчастину ніж решето Case.

Отже, судом першої інстанції було надано належну оцінку зазначеному доказу.

Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які грунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Апелянт зазначає, що свідок надавав покази «зі слів нібито головного інженера», але не звернув уваги на те, що свідок обіймав посаду Головного механіка Відповідача і безпосередньо приймав участь разом із представниками Позивача в огляді, демонтажі вузлів та агрегатів, які передавалися на ремонт, а також надав свідчення, в яких особисто приймав участь і усвідомлював іх. Відповідачем не заперечено щодо трудових відносин зі свідком та не надано суду доказів щодо посадових обов`язків вказаної особи на підприємстві. Відтак, господарський суд вірно врахував, що показання свідка не суперечать іншим доказам у справі.

Також колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на порушення позивачем норм Податкового кодексу України при реєстрації податкової накладної від 20.08.2018 № 915 обгрунтовано було відхилено судом, оскільки встановлення законності порядку реєстрації цієї податкової накладної не є предметом спору у даній справі, але як було зазначено, реєстрація податкової накладної, яка була прийнята відповідачем, підтверджує факт господарських відносин із відповідачем в частині виконання робіт оплату за які відповідач не здійснив.

Ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні регламентовано Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Законом визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (абз.11 ст.1 Закону). Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні містити такі обов`язкові реквізити назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий нідпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. (ч.2 ст. 9 Закону);

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (абз.8 ч. 2 ст.9 Закону).

Відповідно до п. 187.1 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) податкові зобов`язання з ПДВ при постачанні послуг слід визнавати на дату «першої події», а саме: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронному форматі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, КЕП уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений ПКУ термін (п. 201.1 ПКУ).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10ПКУ).

Отже, серед обов`язкових реквізитів первинного документа, визначених п. 2 ст. 9 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", дата підписання документа відсутня. Тому в разі поставки послуг дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ та складання податкових накладних за такими операціями слід визначати за датою складання документа (в паперовій або електронній формі), який містить відомості про постачання послуг. Адже такий реквізит визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", як обов`язковий для первинного документа.

Таким чином, при здійсненні платником податків (постачальником) операцій з постачання послуг, які оформлялись первинними документами, складеними в електронній формі, датою виникнення податкового зобов`язання з ПДВ та складання податкової накладної за такою операцією буде вважатися дата складання первинного документа, який містить відомості про господарську операцію, незалежно від дати накладання електронного підпису.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач з моменту отримання податкової накладної не заперечував факт надання такої послуги та жодним чином не повідомляв Позивача, щодо помилковості виставлення цієї податкової накладної.

Відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦКУ підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У даному випадку ТОВ «АНТ Агросервіс» виступило субпідрядником за роботами позивача, Акт здачі-прийомки виконаних робіт від 05.07.2018, підписаний Товариством зобмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016", підтверджує замовлення позивача та отримання результатів виконаних робіт щодо ремонту решета кейс 2388 верхнього, яке належить відповідачу.

Оцінивши фактичні обставини справи комплексно, колегія суддів зазначає, що у відповідача виникло зобов`язання оплатити вартість виконаних відповідачем робіт.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять ч., ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Відтак, господарський суд правомірно дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на отримання оплати виконаних робіт.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН"- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 у справі 912/2618/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв