ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа№ 911/677/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 15.02.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегут"

на рішення Господарського суду Київської області

від 31.08.2020 (рішення підписано 19.10.2020)

у справі № 911/677/20 ( суддя Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегут"

до Приватного підприємства "Сіта"

про визнання постійного права користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грегут" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Сіта" про визнання права постійного користування на земельну ділянку площею 5,5250 га, цільове призначення: іншого сількогосподарського призначення, код 01.13, на якій знаходиться цілісний майновий комплекс в смт. Кожанка Фастівського району Київської області по вулиці Скрипака, буд. 1, зазначений за планом під літерою "А".

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу від 14.01.2009 цілісного майнового комплексу в смт. Кожанка Фастівського району Київської області по вулиці Скрипака, буд. 1, зазначений за планом під літерою "А" (зареєстрований приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області за № 89). Вказаний майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 5,5250 га (кадастровий номер :01:004:0096). Дана земельна ділянка була в постійному користуванні у первинного власника - Закритого акціонерного товариства "Фастівський комбінат хлібопродуктів" відповідно до Державного Акта на право постійного користування землею № 8-4 від 01.11.2000. За твердженням позивача, загальна площа нежитлових приміщень, що входять до складу цілісного майнового комплексу, відповідно до технічних паспортів складає 5630 кв.м., при цьому, відповідно до земельних норм та враховуючи цільове призначення нежитлових будівель, для обслуговування та ефективного використання приміщень цілісного майнового комплексу та впровадження комплексного сільськогосподарського виробництва йому необхідна земельна ділянка площею 5,525 га (кадастровий номер :01:004:0096). З огляду на зазначене, позивач, посилаючись на статті 120, 152 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України просить визнати за ТОВ "Грегут" право постійного користування на земельну ділянку площею 5,5250 га, на якій знаходиться цілісний майновий комплекс в смт. Кожанка Фастівського району Київської області по вулиці Скрипака, буд. 1, зазначений за планом під літерою "А".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/677/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції з посиланням на частину 2 статті 92 Земельного кодексу України мотивовано тим, що позивач у справі не є особою, яка може бути постійним користувачем земельної ділянки, як станом на час виникнення права власності на цілісний майновий комплекс, так і на даний час.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грегут" звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції не було установлено обставини, що мають значення для справи, без додержання норм матеріального та процесуального права.

За доводами апелянта, чинне на час виникнення спірних правовідносин земельне та цивільне законодавство імперативно передбачало перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості. Що відображає принцип єдності правового статуту земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 120 Земельного кодексу України, особи, які набули право власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, навіть у тому випадку, якщо така земельна ділянка надавалась юридичним особам державної форми власності і у порядку правонаступництва переходить до юридичних осіб, які не входять до переліку осіб, визначених частиною 2 статті 92 Земельного кодексу України, та зберігається за ними незалежно від того, чи правонаступники оформили це право в установленому порядку.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

Представник відповідача в судове засідання 15.02.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В матеріалах справи містяться конверти з копіями ухвал суду апеляційної інстанції від 09.11.2020, 03.12.2020 18.01.2021, які надсилалась Приватному підприємству «Сіта» за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Толстого, 32, причиною повернення зазначено "за закінченням терміну зберігання".

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання та обізнаний про розгляд справи у Північному апеляційному господарському суді, а не отримання поштової кореспонденції учасником справи не залежить від волевиявлення суду.

У свою чергу, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Північного апеляційного господарського суду у справі №911/677/20 оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кожанської селищної ради народних депутатів від 01.11.2000 № 8-4 Закритому акціонерному товариству "Фастівський комбінат Хлібопродуктів", як землекористувачу, ділянка якого знаходиться на території смт. Кожанка, надано у постійне користування 5,525 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Землю надано у постійне користування для виробничої діяльності, про що 08.12.2000 Кожанською селищною радою народних депутатів землекористувачу видано Акт на право постійного користування землею, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 4.

12.06.2007 між Закритим акціонерним товариством "Фастівський комбінат хлібопродуктів" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект Майстер" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу, відповідно до якого Закрите акціонерне товариство "Фастівський комбінат хлібопродуктів" зобов`язалось передати у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект Майстер" зобов`язалось прийняти належний продавцю на праві колективної власності цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою смт. Кожанка, Фастівський район, вул. Скрипака буд. № 1, Київської області і сплатити за нього грошову суму в розмірі та на умовах, встановлених цим договором.

Відчужуваний майновий комплекс належить продавцю на праві свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс від 05.12.2000, виданого Кожанською селищною радою Київської області на підставі рішення селищної ради № 6 від 09.08.2000.

Право власності на майновий комплекс зареєстроване за продавцем у Фастівському бюро технічної інвентаризації 05.12.2000 в реєстровій книзі № 1 за номером 92.

Майновий комплекс складається з наступних приміщень:

- адмінбудівля, загальною площею 219,1 кв.м., зазначена на плані під №1;

- кузня, загальною площею 66,7 кв.м., зазначена на плані під № 2;

- склад-гараж, загальною площею 398,5 кв.м., зазначений на плані під №3-4;

- сіносховище, загальною площею 609,1 кв.м., зазначене на плані під № 5;

- котельня, загальною площею 56,0 кв.м., зазначена на плані під № 6;

- дизельня, загальною площею 33,9 кв.м., зазначена на плані під № 7;

- свинарник, загальною площею 4174,9 кв.м., зазначений на плані під №8;

- вагова, загальною площею 39,8 кв.м., зазначена на плані під № 9;

- електрощитова, загальною площею 32,5 кв.м., зазначена на плані під №10;

- службове приміщення, зазначене на плані під № 11;

- водонапірна башта, зазначена на плані за № 12;

- водонапірна башта, зазначена на плані за № 13;

- приміщення охорони, зазначене на плані за № 14;

- льох, зазначений на плані за № 15.

Вказаний договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 975.

ЗАТ "Фастівський комбінат хлібопродуктів" передало, а ТОВ "Проект Майстер" прийняло на праві власності цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою смт. Кожанка, Фастівський район, вул. Скрипака буд. № 1, Київської області, що підтверджується копією акта прийому-передачі до договору купівлі-продажу від 12.06.2007, який є додатком № 1 до вказаного договору.

03.08.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект Майстер" (продавець) та Приватним підприємством "Сіта" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу, відповідно до п. 1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект Майстер" зобов`язалось передати у власність, а Приватне підприємство "Сіта" зобов`язалось прийняти, належний продавцю на праві приватної власності Цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою смт. Кожанка, Фастівський район, вул. Скрипака буд. № 1, Київської області і сплатити за нього грошову суму в розмірі та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 2 договору відчужуваний майновий комплекс належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу майнового комплексу від 12.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А. за реєстровим № 975, правочин № 2147418 зареєстровано в державному реєстрі правочинів 12.06.2007, витяг 4124875.

Право власності на майновий комплекс зареєстроване за продавцем у Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації 18.06.2007.

На підставі вказаного договору Комунальним підприємством Київської обласної ради "Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним номером 6100393 за ПП "Сіта" зареєстровано право приватної власності на цілісний майновий комплекс, номер запису 92 в книзі 1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17881136 від 26.02.2008.

14.01.2009 між Приватним підприємством "Сіта" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грегут" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п.п. 1.1 якого Приватне підприємство "Сіта" зобов`язалось передати, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Грегут" зобов`язалось прийняти майно: цілісний майновий комплекс, розташований в смт. Кожанка Фастівського району Київської області по вулиці Скрипака будинок під № 1, зазначений за планом під літерою "А", який складається з наступних приміщень:

- адмінбудівля, загальною площею 219,1 кв.м., зазначена за планом під №1;

- кузня, загальною площею 66,7 кв.м., зазначена за планом під № 2;

- склад-гараж, загальною площею 398,5 кв.м., зазначені за планом під №3-4;

- сіносховище, загальною площею 609,1 кв.м., зазначене за планом під №5;

- котельня, загальною площею 56,0 кв.м., зазначена за планом під № 6;

- дизельня, загальною площею 33,9 кв.м., зазначена за планом під № 7;

- свинарник, загальною площею 4174,9 кв.м., зазначений за планом під №8;

- вагова, загальною площею 39,8 кв.м., зазначена за планом під № 9;

- електрощитова, загальною площею 32,5 кв.м., зазначена за планом під №10;

- службове приміщення, зазначене за планом під № 11;

- водонапірна башта, зазначена за планом за № 12;

- водонапірна башта, зазначена за планом за № 13;

- приміщення охорони, зазначене за планом за № 14;

- льох, зазначене за планом за № 15.

Вказаний договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 89.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно, не перебуває у власності ПрАТ "Сіта", згідно довідки № 1329/08, виданої 10.12.2008 Фастівським районним відділом № 32 Київської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах".

На підставі вказаного договору Комунальним підприємством Київської обласної ради "Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним номером 6100393 за ТОВ "Грегут" зареєстровано право приватної власності на цілісний майновий комплекс, номер запису 92 в книзі 1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22042348 від 03.03.2009.

Як встановлено судом першої інстанції, на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегут" на підставі угоди на розроблення технічної документації № 16-04/5 від 16.04.2013, сертифікованим інженером - землевпорядником ФОП Іваницькою Н.П. було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: смт. Кожанка, вул. Скрипака, 1 в межах Кожанської селищної ради, Фастівського району, Київської області. Цільове призначення земельної ділянки - для іншого сільськогосподарського призначення (під цілісним майновим комплексом).

Як вбачається з пояснювальної записки, що міститься в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під існуючим цілісним майновим комплексом ТОВ "Грегут", копія якої додана до матеріалів справи, місцеположення кутів зовнішньої межі землекористування встановлено в натурі по їх положенню на місцевості в присутності представника землекористувача і погодженню з суміжними землекористувачами, про що складено акт, проведено обмір земельної ділянки, площа якої становить 5,5250 га. На базі даних складений кадастровий план земельної ділянки.

На кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0096 зазначено опис меж земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів, поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки.

Згідно з кадастровим планом площа земельної ділянки становить 5,5250 га.

Отже, вказаною технічною документацією встановлено межі земельної ділянки в натурі та визначено її площу.

25.09.2013 вказана інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Фастівському району Київської області Остапчук А.С., про що на технічній документації вчинений запис.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частина 3 вказаної статті).

Частиною 4 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що земельна ділянка, яка розташована в смт. Кожанка, вул. Скрипака, 1 в межах Кожанської селищної ради, Фастівського району, Київської області, якій присвоєно кадастровий номер :01:004:0096, є сформованою.

Листом від 22.01.2020 ТОВ "Грегут" звернулось до ПП "Сіта", в якому, посилаючись на те, що для ефективного використання приміщень та впровадження комплексного с/г виробництва необхідно оформити постійне користування земельної ділянки, просило вжити відповідних заходів щодо оформлення передачі земельної ділянки площею 5,5250 га кадастровий номер :01:004:0096, розташованої в смт. Кожанка Фастівського району Київської області по вулиці Скрипака, 1, у постійне користування ТОВ "Грегут".

Листом № 29/1 від 29.01.2020 ПП "Сіта" повідомило ТОВ "Грегут" про те, що право власності або користування в тому числі право постійного користування на земельну ділянку площею 5,520 га кадастровий номер :01:004:0096, на якій розміщено майновий комплекс ПП "Сіта" не переоформлювалося. З огляду на зазначене, ПП "Сіта" радило ТОВ "Грегут" звернутися до суду з метою врегулювання правовідносин, пов`язаних з оформленням права користування землею.

Враховуючи те, що належний позивачу майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 5,5250 га (кадастровий номер :01:004:0096), при цьому, відповідно до земельних норм, та враховуючи цільове призначення нежитлових будівель, для обслуговування та ефективного використання приміщень цілісного майнового комплексу та впровадження комплексного сільськогосподарського виробництва йому необхідна земельна ділянка площею 5,525 га (кадастровий номер :01:004:0096), а іншого шляху як звернутися до суду для отримання права постійного користування вказаною земельною ділянкою не має, то позивач, посилаючись з посиланням на статті 120, 152 Земельного кодексу України та статтю 377 Цивільного кодексу України просить визнати за ТОВ "Грегут" право постійного користування на земельну ділянку площею 5,5250 га, що знаходиться за адресою: смт. Кожанка, вул. Скрипака, 1 в межах Кожанської селищної ради, Фастівського району, Київської області.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши встановлені фактичні обставини справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим.

Зі змісту статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України вбачається можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача суб`єктивного права чи інтересу, порушення такого права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність наявному порушенню і відповідність законодавству) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого з означених елементів доказування для позивача зумовлює відмову у задоволені позову.

Предметом даного господарського спору є позовні вимоги ТОВ «Грегут» про визнання права постійного користування на земельну ділянку площею 5,5250 га, цільове призначення: іншого сількогосподарського призначення, код 01.13, на якій знаходиться цілісний майновий комплекс в смт. Кожанка Фастівського району Київської області по вулиці Скрипака, буд. 1 зазначений за планом під літерою "А"

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за приписами якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Відповідачем у позові про визнання права власності, у тому числі права користування, є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Позов про визнання права постійного користування земельною ділянкою подано з посиланням на статті 120, 152 Земельного кодексу України та статтю 377 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України в редакції станом на 03.03.2009, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Частиною 5 статті 120 Земельного кодексу України (у вказаній редакції) встановлено, що при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Відповідно до частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України в редакції станом на 03.03.2009, яка діяла на час набуття позивачем права власності на нерухоме майно, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом а частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, зокрема, встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав.

Звертаючись до ПП "Сіта" з листом від 22.01.2020, в якому ТОВ "Грегут" просило вжити відповідних заходів щодо оформлення передачі земельної ділянки площею 5,5250 га кадастровий номер :01:004:0096, позивач навіть не зазначив яких саме заходів має вжити відповідач для оформлення передачі вказаної земельної ділянки позивачу.

При цьому, з листа № 29/1 від 29.01.2020 ПП "Сіта" взагалі не вбачається, що відповідач не визнає або визнає права позивача на зазначену земельну ділянку, лише повідомляє, що ПП "Сіта" право власності або користування в тому числі право постійного користування, на якій розміщено майновий комплекс, не переоформлювало.

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не ставить під сумнів наявність у позивача права користування спірною земельною ділянкою. Тобто не вбачається наявності факту відмови, невизнання або оспорювання. Звертаючись з позовом, ТОВ «Грегут» вказує, що даний позов подано для отримання права постійного користування, разом з тим фактично не містить жодної вимоги до ПП «Сіта».

Таким чином, зважаючи на те, що докази порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача в матеріалах справи відсутні, обставини, за якими відповідач не визнає, оспорює факт чи має сумнів щодо належності ТОВ «Грегут» спірної земельної ділянки, не підтвердились, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому, слід зазначити, що особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Водночас, позивач не вказує, які дії вчинялись ним для оформлення за собою права користування спірною земельною ділянкою.

Крім того, ПП «Сіта» не є суб`єктом владних повноважень, який відповідно до покладених на нього функцій наділений повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, у тому числі оформленні права постійного користування на неї.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду факту порушення відповідачем його прав або охоронюваних законом інтересів, а, отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/677/20 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегут" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/677/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/677/20 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/677/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 16.03.2021.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

І.А. Іоннікова