РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2021Справа № 910/107/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автобансервіс" до приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення 100 000,00 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Автобансервіс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - Компанія) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 січня 2021 року прийнято позовну заяву Товариства до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/107/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 11 січня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/107/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 44.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 11 січня 2021 року була отримана уповноваженим представником відповідача 20 січня 2021 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення цього судового відправлення.

Проте Компанія у встановлений строк відзиву на позов не подала, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що Компанія належним чином була повідомлена про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2019 року на 21 км + 450 м автодороги М-05 Київ - Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 , під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, наслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бетонний відбійник. У подальшому водій, автомобіля "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 , у результаті заносу скоїв зіткнення з вантажним паливно-заправним автомобілем "Mercedes", державний номерний знак: НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. За наслідком зіткнення вказаний автомобіль "Mercedes" перекинувся, що призвело до витоку паливно-мастильної речовини на проїзну частину дороги. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив підпункт пункти 2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини були встановлені постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року в справі № 369/1150/20, якою водія автомобіля "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна у матеріалах справи).

Дана постанова була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2020 року.

Товариство звернулося до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 2 вересня 2020 року № 330-393-19.

Проте листом від 30 жовтня 2020 року відповідач повідомив позивача про відмову в здійсненні страхового відшкодування з посиланням на неналежно з`ясовані обставини ДТП, зокрема, про невірне зазначення Товариством забезпеченого транспортного засобу, що брав участь у вказаній ДТП.

3 грудня 2020 року Товариство повторно звернулося до відповідача з претензією про виплату страхового відшкодування.

11 грудня 2020 року Компанією було залишено без змін своє попередньо прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути з Компанії компенсацію матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 100 000,00 грн.

За змістом частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 9 Закону страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За умовами пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту постанови вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 , застрахована в Компанії на підставі полісу серії АМ № 4169664.

Водночас судом встановлено, що відповідно до вказаного полісу серії АМ № 4169664 у Компанії було застраховано автомобіль "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_3 , VIN (номер кузова): НОМЕР_4 .

З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року в справі № 369/1150/20, вбачається, водій ОСОБА_1 , якого було визнано винним у скоєнні даної ДТП, керував автомобілем "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 .

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, Компанія посилалася на те, що відповідно до довідки про ДТП ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ГАЗ 31021", державний номерний знак: НОМЕР_5 , VIN (номер кузова): НОМЕР_6 , а за вказаним полісом був забезпечений інший транспортний засіб - автомобіль "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_3 , VIN (номер кузова): НОМЕР_7 . Дана обставина підтверджується інформацією по вищевказаному полісу, яка міститься у поданій позивачем роздруківки з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України. У той же час відповідач зазначив, що діючих на момент ДТП договорів страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_5 , VIN (номер кузова): НОМЕР_6 , укладених з Компанією, відповідачем не виявлено.

Будь-яких доказів того, що у спірній ДТП брав участь застрахований в Компанії на підставі полісу серії АМ № 4169664 автомобіль "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_3 , VIN (номер кузова) НОМЕР_7 , а також те, що зазначений автомобіль та автомобіль "ГАЗ 31029", державний номерний знак: НОМЕР_1 , VIN (номер кузова): НОМЕР_7 , є одним і тим же транспортним засобом, позивач суду не надав. Такі докази також відсутні у матеріалах справи. Крім того, Товариством не було надано документів, відповідно до яких суд міг би встановити, який саме забезпечуваний автомобіль брав участь у даній ДТП, зокрема копії: протоколів від 26 вересня 2019 року серії ДПР18 № 510908 та № 510908, рапортів працівників поліції, пояснень водіїв, протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 під час скоєння ДПТ 12 вересня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, ОСОБА_1 керував автомобілем, який на момент ДТП був забезпечений відповідачем на підставі полісу серії АМ № 4169664, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Компанії на користь Товариства заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП.

З огляду на зазначене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 березня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко