РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021Справа № 910/478/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» (03037, місто Київ, ПРОСПЕКТ ЛОБАНОВСЬКОГО ВАЛЕРІЯ, будинок 56)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 72) стягнення заборгованості у розмірі 216 991 грн. 20 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 216 991 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/478/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28.01.2021 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву.

11.02.2021 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.02.2021 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Суд, розглянувши клопотання Відповідача про продовження строку на подання відзиву від 28.01.2021 року, зазначає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

В обґрунтування продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву Відповідач зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-IX від 18.06.2020 року внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) й викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України №731-IX від 18.06.2020 року він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 року №760 адаптивний карантин в Україні продовжено до 31.10.2020 року.

Крім того, Рада суддів України звернулась до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь - якого вірусного захворювання.

Відповідач також зазначив, що до теперішнього часу не отримав позовну заяву та додані до неї документи, а тому ним подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони у справі користуються рівними процесуальними правами, серед яких право на ознайомлення з матеріалами справи, подання заяв та клопотань. Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву по справі №910/478/21, приходить до висновку про його задоволення.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.01.2021 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 22.01.2021 року, 25.01.2021 року поштових відправлень уповноваженим особам Сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

11.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» (Покупець) було укладено Договір поставки №3948/03-19, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити передати у власність Покупця технологічне обладнання, а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його на умовах, зазначених у даному Договорі. (а.с.7-11)

Найменування, асортимент, кількість і ціна Товару, включаючи ПДВ, визначається сторонами в Специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору. У разі відсутності Специфікації, підтвердженням факту узгодження Сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття Покупцем Товару за видатковою накладною, виданою Постачальником, яка після її підписання сторонами має силу Специфікації. (п.1.2 Договору)

Поставка товару здійснюється на умовах EXW (IHKOTEPMC-2010p) за адресою Постачальника, якщо інше не зазначено у Специфікаціях. (п.3.1 Договору)

Згідно з п.3.2. Договору поставка товару проводиться протягом 45-ти календарних днів з моменту отримання передоплати в розмірі 50% від загальної суми даного Договору (Специфікації) за умови виконання п. 4.3.

Відповідно до п.3.7 Договору право власності на поставлений товар і ризик його випадкової загибелі або пошкодження переходить від Постачальника до Покупця в момент отримання товару Покупцем та підписання накладної.

Загальна сума договору визначається загальною вартістю партій товару, що поставляються в період терміну дії договору та вказаних в специфікаціях. (п.4.1 Договору)

У п.4.2 Договору зазначено, що розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в розділі 9 цього Договору.

Згідно з п.4.3 Договору Покупець оплачує поставлений товар в наступному порядку:

- Перший платіж у розмірі 50% від загальної суми Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання Договору (Специфікації);

- Другий платіж у розмірі 15% від загальної суми Специфікації протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання письмового повідомлення Постачальника про наявність товару на складі і готовності до відвантаження.

- Третій платіж у розмірі 35% від загальної суми Специфікації протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту поставки Товару (дати підписання видаткової накладної).

У п.4.5 Договору передбачено, що загальна сума товару по кожній окремій специфікації в гривні не є фіксованою. Загальна сума товару по кожній окремій специфікації визначається в національній валюті України гривні, з одночасним визначенням еквівалента суми товару в євро Сторони використовують курс продажу, опублікований за посиланням maresto.ua/include/coursearch.php на дату укладення відповідної специфікації. В подальшому у разі збільшення курсу Євро до української гривні, опублікованого за посиланням maresto.ua/include/coursearch.phpна дату укладення відповідної специфікації до курсу цих валют, опублікованого на дату оплати, ціна на товар підлягає коригуванню. У цьому випадку коригування ціни здійснюється шляхом множення коефіцієнта на суму зобов`язань Покупця по оплаті перед Постачальнкиом, згідно специфікації на момент фактичної оплати.

Відповідно до п.4.6 Договору Покупець проводить оплату відкоригованої ціни протягом одного банківського дня, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. У разі неможливості оплати протягом одного банківського дня, ціна на товар підлягає новому коригуванню та подальшій оплаті. Для оплати відкоригованої ціни. Постачальником на адресу Покупця направляється наступний пакет документів: лист-повідомлення. Специфікація та додаткова угода.

Сторони домовилися, що остаточна вартість товару обмовляється на дату оплати останнього платежу шляхом підписання відповідної додаткової угоди. Специфікації та акта коригування цін. (п.4.7 Договору)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у разі порушення терміну оплати товару, передбаченого п. 4.3. цього договору Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного і належного виконання цих зобов`язань. (п.8.1 Договору)

Додатками №1 від 11.09.2019 р., №2 від 11.09.2019 р., №3 від 13.09.2019 р. до Договору поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року Сторони узгодили найменування товару, одиниці виміру, ціну, кількість, загальну вартість товару, умови поставки й оплати. (а.с.12, 19, 84-85)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року Позивач поставив технологічне обладнання, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №9973 від 19.11.2019 року на суму 161 853 грн. 60 коп., №9974 від 19.11.2019 року на суму 99 754 грн. 80 коп., а загалом на суму в розмірі 261 608 грн. 40 коп. (а.с.14, 21) та здійснив часткову оплату за отриманий товар у розмірі 130 927 грн. 00 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача. (а.с.13, 15-18, 20)

11.12.2020 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №17/12-20 від 10.12.2020 р. з вимогою здійснити оплату за отриманий товар, що підтверджується копіями опис вкладення у цінний лист від 11.12.2020 р., фіскального чеку, накладної, рекомендованого повідомлення про вручення. (а.с.22-25)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» становить 197 475 грн. 99 коп. з урахуванням коригування курсу гривні до євро Крім того, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» 3% річних у розмірі 4 357 грн. 82 коп., пеню у розмірі 15 157 грн. 39 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що на виконання умов Договору було поставлено товар на загальну суму 837 948 грн. 00 коп., а ним було сплачено 707 266 грн. 60 коп., тому заборгованість становить 130 681 грн. 40 коп. Здійснення коригування ціни на товар на коефіцієнт в євро є безпідставним, оскільки Сторони не укладали додаткові угоди та акти коригування ціни.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року Позивач поставив технологічне обладнання, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №9973 від 19.11.2019 року на суму 161 853 грн. 60 коп., №9974 від 19.11.2019 року на суму 99 754 грн. 80 коп., а загалом на суму в розмірі 261 608 грн. 40 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.14, 21) та здійснив часткову оплату за отриманий товар у розмірі 130 927 грн. 00 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача. (а.с.13, 15-18, 20)

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач зазначав, що заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» становить 197 475 грн. 99 коп. з урахуванням коригування курсу гривні до євро.

У п.4.2 Договору зазначено, що розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в розділі 9 цього Договору.

Згідно з п.4.3 Договору Покупець оплачує поставлений товар в наступному порядку:

- Перший платіж у розмірі 50% від загальної суми Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання Договору (Специфікації);

- Другий платіж у розмірі 15% від загальної суми Специфікації протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання письмового повідомлення Постачальника про наявність товару на складі і готовності до відвантаження.

- Третій платіж у розмірі 35% від загальної суми Специфікації протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту поставки Товару (дати підписання видаткової накладної).

У п.4.5 Договору передбачено, що загальна сума товару по кожній окремій специфікації в гривні не є фіксованою. Загальна сума товару по кожній окремій специфікації визначається в національній валюті України гривні, з одночасним визначенням еквівалента суми товару в євро Сторони використовують курс продажу, опублікований за посиланням maresto.ua/include/coursearch.php на дату укладення відповідної специфікації. В подальшому у разі збільшення курсу Євро до української гривні, опублікованого за посиланням maresto.ua/include/coursearch.php на дату укладення відповідної специфікації до курсу цих валют, опублікованого на дату оплати, ціна на товар підлягає коригуванню. У цьому випадку коригування ціни здійснюється шляхом множення коефіцієнта на суму зобов`язань Покупця по оплаті перед Постачальнкиом, згідно специфікації на момент фактичної оплати.

Відповідно до п.4.6 Договору Покупець проводить оплату відкоригованої ціни протягом одного банківського дня, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. У разі неможливості оплати протягом одного банківського дня, ціна на товар підлягає новому коригуванню та подальшій оплаті. Для оплати відкоригованої ціни. Постачальником на адресу Покупця направляється наступний пакет документів: лист-повідомлення. Специфікація та додаткова угода.

Сторони домовилися, що остаточна вартість товару обмовляється на дату оплати останнього платежу шляхом підписання відповідної додаткової угоди, Специфікації та акта коригування цін. (п.4.7 Договору)

Враховуючи вищевикладені умови Договору поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року, Суд зазначає, що здійснення оплати за товар у випадку коригування ціни на товар у разі збільшення курсу Євро до української гривні здійснюється після направлення Постачальником на адресу Покупця пакету документів: листа-повідомлення, Специфікації та додаткової угоди й підписання Сторонами додаткової угоди до договору та акта коригування цін.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення Позивачем на адресу Відповідача відповідного пакета документів згідно з п.4.6 Договору, а також доказів укладення між Сторонами додаткових угод до Договору, в яких була узгоджена остаточна вартість товару з урахуванням коригування ціни на товар, й підписання актів коригування цін згідно з п.4.7 Договору. За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо здійснення розрахунку заборгованості за Договором з урахуванням коригування ціни на товар у разі збільшення курсу Євро до української гривні.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» за Договором поставки №3948/03-19 від 11.09.2019 року становить 130 681 грн. 40 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» в розмірі 130 681 грн. 40 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договорів, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 130 681 грн. 40 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 04.01.2020 р. по 28.12.2020 р. у розмірі 4 357 грн. 82 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за загальний період прострочки з 04.01.2020 р. по 28.12.2020 р. у розмірі 4 357 грн. 82 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 4 345 грн. 93 коп.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 04.01.2020 р. по 04.07.2020 р. у розмірі 15 157 грн. 39 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у разі порушення терміну оплати товару, передбаченого п. 4.3. цього договору Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 04.01.2020 р. по 04.07.2020 р. у розмірі 15 157 грн. 39 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у розмірі 15 113 грн. 00 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 130 681 грн. 40 коп., 3% річних у розмірі 4 345 грн. 93 коп., пеня у розмірі 15 113 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2019 року між Адвокатським бюро «Чорної Оксани» (Адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА" (Клієнт) було укладено Договір про надання правничої допомоги №2308/19-1, за змістом якого Адвокатське бюро надає Клієнту правничу допомогу, пов`язану із здійсненням захисту та представництвом інтересів Клієнта, наданням йому правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, спрямованих на забезпечення реалізації прав, законних інтересів Клієнта., недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення. Конкретні види правничої допомоги, їх розцінки і об`єм фіксуються Сторонами в додатках та/або додаткових угодах до договору. (а.с.48-49)

Додатком №10 від 22.12.2020 року до Договору про надання правничої допомоги №2308/19-1 від 23.08.2019 року Сторони узгодили наступні види правничої допомоги: надання правової інформації, консультацій, складання процесуальних документів та представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції (Господарський суд м. Києва) у справі за позовом Клієнта, до Товариства з обмеженою відповідальністю "САН БЕРНАРДІНО" про стягнення заборгованості за Договором поставки № 3948/03-19 від 11 вересня 2019 року.

Згідно з п.2 Додатку розмір гонорару (винагороди) Адвокатського бюро за надання послуг, передбачених п. 1 даного Додатку, складає 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 коп., без ПДВ, який складається з (види правничої допомоги (їх розцінки):

- правовий аналіз наданих Клієнтом документів (вивчення документів, консультація) - 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп., без ПДВ;

- складання та подача позовної заяви до суду, за необхідності - інших заяв по суті справи (відповідь на відзив) - 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп., без ПДВ;

- участь в судових засіданнях в суді першої інстанції - 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 коп., без пдв.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано рахунок - фактуру №22-1/ГС від 22.12.2020 р. на суму 16000 грн. 00 коп., платіжне доручення №2706 від 28.12.2020 р. (а.с.51-52)

Судом встановлено, що Чорна О.В. є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю КС №7965/10.

Суд зазначає, що розгляд справи №910/478/21 здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому витрати у розмірі 8000 грн. 00 коп. за участь у судових засіданнях не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а тому вимоги Позивача є частково обґрунтованими та з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 535 грн. 20 коп. відповідно до п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САН БЕРНАРДІНО» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 72, Ідентифікаційний код юридичної особи 42767311) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЕСТО УКРАЇНА» (03037, місто Київ, ПРОСПЕКТ ЛОБАНОВСЬКОГО ВАЛЕРІЯ, будинок 56, ідентифікаційний код юридичної особи 41189553) заборгованість у розмірі 130 681 (сто тридцять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 40 (сорок) коп., 3% річних у розмірі 4 345 (чотири тисячі триста сорок п`ять) грн. 93 (дев`яносто три) коп., пеню у розмірі 15 113 (п`ятнадцять тисяч сто тринадцять) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 2 252 (дві тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 11 (одинадцять) коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 535 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 20 (двадцять) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15 березня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин