ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.2021 м. Ужгород Справа № 907/66/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Сінкіна Е.В

розглянувши матеріали справи за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ГТЗ-Сервіс, м. Мукачево до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево про визнання права власності за набувальною давністю

та за зустрічним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАТОРИЦЯ, м. Мукачево до товариства з обмеженою відповідальністю ГТЗ-СЕРВІС, м. Мукачево та до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево про усунення перешкод у користуванні майном (позовні вимоги викладені з урахуванням заяви від 10.02.2021 про відмову від частини позовних вимог).

За участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача- 1 за зустрічним позовом) - не з`явився

від відповідача за первісним та відповідача -2 за зустрічним позовом - не з`явився

від позивача за зустрічним позовом - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про визнання права власності на підвальне приміщення загальною площею 121,50кв.м., а саме 1-1 (тамбур) - 2, 90 кв.м.; 1-2 (вбиральня) - 2, 90 кв.м.; 1-3 (Офіс) - 30,30 кв.м.; 1-4 (склад) - 14, 30 кв.м.; 1-5 (офіс) - 67,40 кв.м.; 1-6 (підсобне приміщення) - 3, 70 кв.м. в будинку №39 по вулиці Михайла Грушевського в місті Мукачеві, посилаючись на вимоги ст.ст. 317, 328, 344 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 907/66/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 24 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 24.03.2020, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, рекомендацій Ради суддів України, розпорядження голови Західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року №06-41/01, розпорядження голови Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2020 №01-03/4-о/д з метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції (COVID-19), відкладено підготовче засідання №907/66/20 в межах розумного строку.

Ухвалою суду від 25.08.2020 призначено підготовче засідання на 30.09.2020.

20.04.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАТОРИЦЯ з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю ГТЗ-СЕРВІС, м. Мукачево та до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево про витребування майна з чужого незаконного володіння виселення ТОВ ГТЗ-СЕРВІС з приміщень, що знаходяться в підвалі будинку №39 позначеному на техпаспорті літ. А, приміщення: 121,50кв.м., а саме 1-1 (тамбур) - 2, 90 кв.м.; 1-2 (вбиральня) - 2, 90 кв.м.; 1-3 (Офіс) - 30,30 кв.м.; 1-4 (склад) - 14, 30 кв.м.; 1-5 (офіс) - 67,40 кв.м.; 1-6 (підсобне приміщення) - 3, 70 кв.м.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків.

15.10.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2020 прийнято зустрічний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАТОРИЦЯ, м. Мукачево до товариства з обмеженою відповідальністю ГТЗ-СЕРВІС, м. Мукачево та до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево про витребування майна з чужого незаконного володіння до розгляду з первісним позовом у справі № 907/66/20, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, підготовче засідання у справі призначено 28 жовтня 2020 р.

Ухвалою суду від 28.10.2020 року судом відкладено підготовче засідання на 24.11.2020 та продовжено відповідачу виконавчому комітету Мукачівської міської ради та позивачу за зустрічним позовом процесуальний строк для подання письмово викладеної позиції по суті спору з доказами в його обґрунтування.

Ухвалою суду від 24.11.2020 відкладено підготовче засідання на 14.12.2020.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 січня 2021 р.

Позивач за первісним позовом заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на те, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради №50 від 23.02.2006 року «Про будівництво» Позивачу надано дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робіт по зміні функціонального призначення власної квартири під офіс. Однак, реконструкцію квартири неможливо було зробити без проведення капітального ремонту підвальних приміщень під квартирою Позивача, оскільки даний підвал був у занедбаному та аварійному стані.

Пояснив, що зважаючи на те, що реконструкція Позивачем завершена повністю всієї квартири, і в тому числі, підвальних приміщень, через помилку відповідальних осіб, реконструйоване підвальне приміщення загальною площею 121, 50 кв.м., не було включене в Акт готовності об`єкта до експлуатації №918 від 24.12.2012р. та не було належним чином зареєстроване.

Представник позивача за первісним позовом зауважує, що не зважаючи на вказані обставини ТОВ «ГТЗ-Сервіс» з грудня 2009 року добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується реконструйованим підвалом як офісним приміщенням.

Вказані обставини за доводами представника ТОВ «ГТЗ-Сервіс» свідчать про наявність підстав для визнання за ТОВ «ГТЗ-Сервіс» права власності на спірне підвальне приміщення в порядку ст.ст. 335, 334 ЦК України.

Відповідач за первісним позовом - виконавчий комітет Мукачівської міської ради, м. Мукачево проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у поданому суду 30.09.2020 письмовому відзиві на позов. Звертає увагу на те, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном поза волею власника і завжди знала, хто є власником.

З посиланням на правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 28.11.2019 р. у справі №344/13144/17 відповідач за первісним позовом зазначає, що спірне підвальне приміщення знаходяться у багатоквартирному будинку, є допоміжним приміщенням, право володіння, користування та розпорядження яким мають усі співвласники житлового будинку, а відтак, вказане майно не може бути об`єктом набувальної давності, що зумовлює відмову у задоволенні позову.

Позивачем за зустрічним позовом подано письмові пояснення по суті первісного позову, якими проте, задоволення первісного позову заперечує. Зокрема вказує на, те що на день звернення ТОВ «ГТ3 -Сервіс» з заявою про проведення реконструкції власної квартири та підвальних приміщень, всі квартири будинку №39 літ. А були приватизованими та не перебували у комунальній власності міста. Отже, станом на 2008 рік підвальні приміщення, за виключенням підвального приміщення № « 2» - яке належить Горська Ельвірі Олександрівні (право власності зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2008 року за реєстраційним №25422756/7534 в книзі №43) були спільною сумісною власністю всіх власників квартир.

За доводами позивача за зустрічним позовом станом на 2008 рік підвальні приміщення будинку №39 по вул. Грушевського в м. Мукачеві перебували у спільній сумісній власності всіх співвласників будинку. Тому, ТОВ «ГТЗ-Сервіс» є співвласником підвального приміщення, однак розпоряджатися ним (в тому числі і здійснювати його реконструкцію) він мав право при отримані згоди всіх інших співвласників. Однак, як такої згоди ТОВ» ГТЗ-Сервіс» не отримав, проведена реконструкція є самочинною в розумінні ст.. 376 ЦК України.

ТОВ «ГТЗ-Сервіс» заволодівши підвальним приміщенням та розпочавши в ньому реконструкцію під офісні приміщення, чітко знав про те що не він є власником цих приміщень, оскільки право індивідуальної приватної власності не було підтверджено договором купівлі-продажу квартири. Тому добросовісність заволодіння підвальним приміщенням, право на яке належало всім співвласникам(спільна сумісна власність), є недоведеною Позивачем.

Позивач за зустрічним позовом заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Пояснив, що співвласники будинку є співвласниками всіх допоміжних приміщень в будинку в силу Закону, а отже, власники квартир будинку №39 літ.А, що є членами ОСББ «Латориця» по вул.Грушевського, м. Мукачево є співвласниками підвальних допоміжних приміщень, що увійшли до приватизації їх квартир та не потребують додаткового підтвердження чи визнання з боку держави.

Вказує, що ТОВ «ГТЗ-СЕРВІС» зайняло та утримує у своєму володінні приміщення без будь-якої правової підстави, про що свідчить звернення з позовом до господарського суду Закарпатської області. В той же час у добровільному порядку виконати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Латориця» не хоче. Ці приміщення необхідні іншим співвласникам для обслуговування власних квартир, а тому дії Позивача порушують їх гарантовані Конституцією права власників.

Разом з тим, представником ОСББ «ЛАТОРИЦЯ» до початку судового засідання подано заяву про відмову від частини позовних вимог, та подано заяву про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Відповідачем - 2 за зустрічним позовом подано відзив, яким заперечує позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАТОРИЦЯ.

Вказує на те, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення стосується саме ТОВ «ГТЗ-Сервіс», а відтак, виконавчий комітет Мукачівської міської ради не є належним відповідачем у межах заявлених позовних вимог по зустрічному позову ОСББ «Латориця». Виконавчий комітет Мукачівської міської ради жодним чином не перешкоджає у володінні чи користуванні майном, що належить ОСББ «Латориця», не чинить жодних перешкод щодо такого майна та не користується таким майном.

Відповідач - 1 за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю ГТЗ-СЕРВІС правом на подання відзиву на зустрічну позовну заяву не скористалося.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем 1 за зустрічним позовом відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, який завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2005 року Позивачем за первісним позовом придбано квартиру №6/А по вул. Грушевського, 39, загальною площею 42, 10 кв.м. В подальшому, з метою проведення реконструкції та облаштування офісних приміщень, Позивач розробив проектну документацію по зміні функціонального призначення власної квартири під офіс.

Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради №50 від 23.02.2006 року «Про будівництво» ТОВ ГТЗ-Сервіс, надано дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робіт по зміні функціонального призначення власної квартири під офіс.

На підставі Рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №170 від 24.06.2008 року «Про будівництво» ТОВ ГТЗ-Сервіс отримало дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робіт по реконструкції підвалу по вул. Грушевського, 39 під офіс за згодою співвласників.

В подальшому, на підставі Рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №50 від 26.02.2009 року «Про будівництво» Позивачу надано дозвіл на проведення будівельно-монтажних робіт. 15 грудня 2009 року Позивач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт №2371 щодо виконання робіт з реконструкції власної квартири №6/А та підвалу під офіс.

Після завершення реконструкції, ТОВ ГТЗ-Сервіс отримало Акт готовності об`єкта до експлуатації №918 від 24.12.2009р. Реконструкція власної квартири №6/А по вул. Грушевського, 39 м. Мукачево, під офіс. Також, Позивач отримав Свідоцтво №07000918 від 28.12.2009р. про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

ТОВ ГТЗ-Сервіс оформило Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.02.2010р. та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 25209054 від 02.02.2010, реєстраційний номер 6775157).

За доводами позивача за первісним позовом у зв`язку з помилкою відповідальних осіб, реконструйоване підвальне приміщення загальною площею 121,50 кв.м., не було включене в Акт готовності об`єкта до експлуатації №918 від 24.12.2012р. та не було належним чином зареєстровано.

Представник ТОВ ГТЗ-Сервіс стверджує, що не зважаючи на вказані обставини ТОВ «ГТЗ-Сервіс» з грудня 2009 року добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується реконструйованим підвалом як офісним приміщенням, що свідчать про наявність підстав для визнання за ТОВ «ГТЗ-Сервіс» права власності на спірне підвальне приміщення в порядку ст.ст. 335, 334 ЦК України.

15 лютого 2019 року установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку №39 за адресою: вул. Грушевського, міста Мукачева було прийнято рішення про створення ОСББ «Латориця». Державним реєстратором Ліняшко А.В. 25 березня 2019 року здійснено реєстрацію ОСББ «Латориця», запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 0004527.

Відповідно до статуту ОСББ «Латориця», затвердженого установчими зборами об`єднання співвласників, багатоквартирного будинку на вулиці Грушевського 39 у місті Мукачеві (протокол №1 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Латориця» від 15 лютого 2019 року) метою створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є : забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об`єднання створене у відповідності до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Загальними зборами співвласників «Латориця» від 25 червня 2020 року з метою затвердження акту інвентаризації допоміжних приміщень та прийняття рішення щодо їх подальшого користування всіма співвласниками будинку (протокол №4 від 25 червня 2020 року) прийнято рішення про затвердження акту інвентаризації допоміжних, загальних приміщень; про повернення самовільно зайнятих приміщень ТОВ «ГТЗ - СЕРВІС» допоміжних приміщень підвалу. Оскільки загальними зборами було прийнято рішення: зобов`язати ТОВ «ГТЗ-СЕРВІС» повернути у загальне користування всіх співвласників підвальні приміщення загальною площею 133,23 кв.м.,то голова ОСББ Головко Т.П. звернулася з листом до Позивача про повернення приміщень підвалу всім співвласникам будинку (лист від 06.07.2020 р.)

ТОВ «ГТЗ-СЕРВІС» в листі вих. №49 від 14.07.2020 попросило надати документи, що стосуються підвальних приміщень та провести повторні загальні збори співвласників багатоквартирного будинку.

Повторні загальні збори співвласників багатоквартирного будинку були проведені 03 вересня 2020 року. Відповідно до порядку денного загальних зборів ОСББ «Латориця» зокрема було винесено питання: - про повернення у користування допоміжних приміщень, які зайняті без достатньої правової підстави; Згідно протоколу загальних зборів ОСББ «ЛАТОРИЦЯ» №5 по питанню повернення у користування допоміжних приміщень, які зайняті без достатньої правової підстави, більшістю голосів вирішено зобов`язати ТОВ «ГТЗ -Сервіс» в 5-ти денний термін повернути самовільно зайняті ТОВ «ГТЗ-Сервіс» допоміжні приміщення підвалу, які позначені на технічному плані « 1-1», « 1-2», « 1-3» , « 1-4», « 1-5», « 1-6», загальною площею133,23 кв.м., у загальне користування всіх співвласників будинку та забезпечити доступ до цих приміщень співвласникам, шляхом виготовлення дублікатів від існуючих ключів або заміни замків новими ключами для всіх співвласників у будинку №39 по вул. Грушевського.

За доводами позивача за зустрічним позовом ТОВ «ГТЗ-СЕРВІС» зайняло та утримує у своєму володінні спірні приміщення без будь-якої правової підстави, в той же час у добровільному порядку виконати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Латориця» не хоче. Ці приміщення необхідні іншим співвласникам для обслуговування власних квартир, а тому дії Позивача порушують їх гарантовані Конституцією права власників.

Наведені обставини і стали підставою звернення позивача за зустрічним позовом до суду із позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні майном (позовні вимоги викладені з урахуванням заяви від 10.02.2021 про відмову від частини позовних вимог).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Матеріалами справи встановлено, що будинок за адресою: м.Мукачево вул. Грушевського № 39 є багатоквартирним будинком.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ч. 2 ст. 382 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

За положеннями ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року №4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п.1.1).

З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що оскільки спірне приміщення є допоміжним, воно не може бути передано у власність позивача, адже право користування цим приміщення мають інші мешканці будинку.

Суд обґрунтовано вважає, що позивач за первісним позовом користуючись спірним приміщенням, не міг не знати про те, що таке приміщення належить усім власникам квартир, а сам лише факт користування спірним приміщенням, проведення його ремонту та виготовлення технічної документації не дає підстав для задоволення позовних вимог про набуття права власності на нього на підставі статті 344 ЦК України.

Позивач не надав доказів, а матеріали справи таких не містять, про те, що він володіє майном не за волею власника і не знає, хто є власником майна.

Наведена Позивачем за первісним позовом судова практика, а саме постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 №910/17274/17, не приймається судом до уваги, оскільки обставини справи не є тотожними, а правовий висновок який міститься у вказаній постанові, не спростовує та не заперечує вищенаведених висновків суду.

З огляду на наведене позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ГТЗ-Сервіс, м. Мукачево задоволенню не підлягають.

Зустрічний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАТОРИЦЯ, м. Мукачево до товариства з обмеженою відповідальністю ГТЗ-СЕРВІС, м. Мукачево та до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево про усунення перешкод у користуванні майном заявлено з підстав наявності перешкод у використанні власником свого майна.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Суд вказує, що у ході розгляду справи може бути виявлено, що позов пред`явлений не тією особою, якій належить право вимоги, чи не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, тобто встановлено, що позивач чи відповідач не є правозобов`язаними суб`єктами матеріальних правовідносин.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

За своєю правовою природою позов, який містить вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, є негаторним. При цьому, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

З матеріалів справи вбачається, вимога про усунення перешкод стосується саме Відповідача 1 - ТОВ «ГТЗ-Сервіс».

З урахуванням наведеного, оскільки позивачем не надано суду доказів вчинення Відповідачем -2 перешкод позивачу у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном, суд приходить до висновку, що Відповідач 2 не є зобов`язаною за вимогою особою, а відтак позовна вимога до виконавчого комітету Мукачівської міської ради задоволенню не підлягає.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Отже, предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.10.2019 у справі №902/1003/17.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №924/1220/17.

З огляду на абсолютність права власності, обов`язком власника є доведення не неправомірності дій відповідача, а факту створення перешкод.

Наявними у справі матеріалами підтверджується факт наявності обсягу правомочностей з приводу користування спірним майном у позивача за зустрічним позовом, а також унеможливлення ТОВ ГТЗ-СЕРВІС, їх реалізації у спосіб, визначений чинним законодавством, що полягає у користуванні, розпорядженні та володінні таким майном.

За доводами представника ТОВ ГТЗ-СЕРВІС, що підтверджується матеріалами справи товариство з грудня 2009 року та станом на момент звернення з позовними вимогами користується реконструйованим підвалом, який є предметом позову.

При цьому, матеріалами справи підтверджено відсутність між сторонами будь-яких договірних відносин щодо користування спірними об`єктом. Товариством з обмеженою відповідальністю ГТЗ-СЕРВІС не надано суду належних та допустимих доказів правомірності користування спірним приміщенням. У свою чергу, позивач вправі вимагати усунення перешкод, які чинить Відповідач-1, зайнявши спірне майно без достатніх правових підстав.

Ураховуючи, що співвласники будинку є співвласниками всіх допоміжних приміщень в будинку, які за вимогою позивача відповідачем-1 не звільнені, що унеможливлює використання таких, і такі обставини мають триваючий характер, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАТОРИЦЯ, м. Мукачево про усунення перешкод у користуванні майном (позовні вимоги викладені з урахуванням заяви від 10.02.2021 про відмову від частини позовних вимог) правомірні та підлягають частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом товариство з обмеженою відповідальністю ГТЗ-Сервіс.

Витрати на оплату судового збору за зустрічним позовом покласти на відповідача за зустрічним позовом товариство з обмеженою відповідальністю ГТЗ-Сервіс.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 173, 180, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю ГТЗ-Сервіс (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Грушевського, будинок 39, ) усунути на користь ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЛАТОРИЦЯ" (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Грушевського, будинок 39 "А", ) перешкоди у користуванні та розпорядженні приміщеннями, що знаходяться в підвалі будинку №39 за адресою 89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Грушевського, будинок 39 "А" позначеному на техпаспорті літ. А, приміщення: 121,50кв.м., а саме 1-1 (тамбур) - 2, 90 кв.м.; 1-2 (вбиральня) - 2, 90 кв.м.; 1-3 (Офіс) - 30,30 кв.м.; 1-4 (склад) - 14, 30 кв.м.; 1-5 (офіс) - 67,40 кв.м.; 1-6 (підсобне приміщення) - 3,70 кв.м., шляхом їх звільнення.

Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю ГТЗ-Сервіс (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Грушевського, будинок 39, ) на користь ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЛАТОРИЦЯ" (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Грушевського, будинок 39 "А", ) суму 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 18.03.2021.

Суддя О. Ф. Ремецькі