ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. Справа№ 910/6106/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Бонтлаб В.В.

відповідача - Похиленко А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 р. (повне рішення складено 18.09.2020 р.)

у справі № 910/6106/20 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"

до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

про стягнення заборгованості у розмірі 1058268,42 грн

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"

про визнання правочину недійсним

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулося з позовом до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення заборгованості за договором поставки ЗЗР в кредит 2019 № 014-КС від 21.05.2019 р. у загальному розмірі 1058268,42 грн, з яких: 641867,62 грн - основний борг, 110099,30 грн - пеня, 168373,52 грн - штраф, 124773,34 грн - 30% річних та 13153,64 грн - інфляційні втрати.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору поставки щодо сплати заборгованості за поставлений товар.

Також, 16.06.2020 р. до суду першої інстанції від Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" надійшов зустрічний позов, у якому останнє просило визнати недійсним договір поставки № 014-КС від 21.05.2019 р. з моменту його укладення.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що директор Благовіщенської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" не може діяти на підставі статуту тому, що діяльність Філій регулюється Положеннями про філію. Відповідно до статуту Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" без погодження з вищим органом управління підприємства, Міністерства аграрної політики та продовольства України, укладання значних господарських зобов`язань категорично заборонено. Всі договори, які укладаються Філіями, суми яких перевищують 20000,00 грн, в обов`язковому порядку повинні отримати погодження від підприємства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.06.2020 р., зокрема, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 р. у справі № 910/6106/20 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" задоволено повністю, а у задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом вказує на те, що у директора Благовіщинської Філії Державного підприємства «Центру сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Уліча Олександра Леонідовича під час підписання договору поставки ЗЗР в кредит 2019 №014-КС від 21.05.2019 р. були відсутні повноваження на підписання цього договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/6106/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/6106/20 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6106/20 та призначено її до розгляду на 02.02.2021 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 25.02.2021 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

21.05.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (далі - постачальник) в особі директора Малярчука Д.В., який діє на підставі статуту, та Благовіщенською філією державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (далі - покупець), в особі директора Уліча О.Л., який діє на підставі статуту, укладено договір поставки ЗЗР в кредит 2019 №014-КС (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується продати та поставити покупцеві засоби захисту рослин (далі - товар), а покупець зобов`язується приймати зазначений товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим договором порядку. Поставка товару здійснюється за рахунок постачальника згідно замовлень покупця, за умови наявності товару на складі постачальника. Замовлення можуть подаватися покупцем шляхом надіслання постачальнику відповідних повідомлень телефонним зв`язком, електронною поштою, факсом або поштою.

Згідно з п. 1.2 договору асортимент, номенклатура, кількість, ціна, строки оплати та характеристики товару визначаються сторонами на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності товару на складі постачальника й вказуються у відповідній Специфікації та видаткових накладних, які складають невід`ємну частину цього договору.

Як передбачено п. п. 2.1.1, 2.2.1 договору, постачальник зобов`язаний продати та передавати у власність покупця відповідну партію товару, щодо якої сторонами узгоджена і підписана відповідна специфікація та/або специфікації, а покупець зобов`язаний оплатити товар в строки та на умовах, передбачених договором та/або специфікаціями (додатковими угодами, якщо вони були укладені) до нього шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника.

У відповідності до п. 3.1 договору ціна товару та/або його окремої партії визначається та вказується в специфікаціях до цього договору та/або видаткових накладних на дату їх складення, що є його невід`ємними частинами. Сторони встановлюють та вказують ціну товару (та/або кожної партії товару) у національній валюті України - гривні, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, доларах США та/або Євро, про що зазначають в специфікації.

Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у національній валюті України - гривні (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору покупець зобов`язується здійснити оплату за товар у строки (терміни), встановлені в специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п. 4.2 договору товар оплачується покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника в національній валюті - гривні, згідно цін, вказаних у специфікаціях до договору, скоригованих у порядку, визначеному п. 3.2 цього договору, та є грошовим зобов`язанням покупця перед постачальником з оплати товару.

Як передбачено п. п. 5.2, 5.3 договору, приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється шляхом підписання відповідних видаткових накладних на товар. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних на відпуск товару. Товар та/або його відповідна партія вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю в момент передачі згідно умов, визначених п. 5.1 цього договору.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що у разі прострочення строків (термінів) оплати товару, визначених в п. 4.1 договору та специфікаціях, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією.

У разі прострочення покупцем строків (термінів) оплати товару (його партії), більш ніж 10 календарних днів - покупець додатково до пені, визначеної в п. 7.3, сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від загальної суми заборгованості (п. 7.5 договору).

Відповідно до п. 7.6 договору, крім того відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання покупець зобов`язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Сторони дійшли взаємної згоди, що оскільки товар за цим договором продається покупцю з відстроченням або з розстроченням платежу, постачальник має право, а покупець погоджується з тим, що у разі порушення покупцем строків оплати вказаних в договорі (та/або специфікаціях до договору) товар вважається проданим на умовах товарного кредиту та відповідно до вимог ст. 536, ч. 5 ст. 694 ЦК України, постачальник нараховує покупцеві відсотки за користування товарним кредитом, без додаткового погодження з покупцем, за період від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати у розмірі 0,1% в день від вартості переданого, але неоплаченого товару (п. 7.7 договору).

Згідно з п. 7.9 договору строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України. Штрафні санкції (в тому числі неустойка) за прострочення виконання зобов`язань за цим договором нараховується до моменту належного та повного виконання відповідного зобов`язання в межах строку загальної позовної давності (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення штрафних санкцій (в тому числі неустойки) за цим договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України. Кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за цим договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Цей договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019 р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 10.1 договору).

На виконання умов укладеного договору позивач за первісним позовом здійснив поставку відповідачу за первісним позовом товару на загальну суму 841867,62 грн, що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- № 2295 від 21.05.2019 р. на суму 549101,28 грн (специфікація № 1 від 21.05.2019 р.);

-№ 2387 від 24.05.2019 р. на суму 59930,10 грн (специфікація № 2 від 24.05.2019 р.);

- № 2625 від 11.06.2019 р. на суму 132000,00 грн (специфікація № 3 від 24.05.2019 р.);

- № 2626 від 11.06.2019 р. на суму 41074,80 грн (специфікація № 004 від 11.06.2019 р.);

- № 2627 від 11.06.2019 р. на суму 59761,44 грн (специфікація № 005 від 11.06.2019 р.).

Також матеріали справи містять довіреності №№ 3-5 про отримання матеріальних цінностей завідуючою складом Погосян М.В. за вказаними накладними.

Крім того, сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 р. по 16.07.2019 р., відповідно до якого заборгованість відповідача за первісним позовом становить 841867,62 грн.

17.07.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (далі - новий кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (далі - первісний кредитор) та Благовіщенською філією державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (далі - боржник) було укладено договір про відступлення прав вимоги № 001-101/ПКЗ (далі - договір відступлення).

Відповідно до п. 1.1 договору відступлення первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором поставки ЗЗР в кредит 2019 № 014-КС від 21.05.2019 р. на суму 841867,62 грн.

Згідно з п. 1.2 договору відступлення за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань згідно з договором поставки ЗЗР в кредит 2019 № 014-КС від 21.05.2019 р. у відповідності до строків виконання такого зобов`язання, в тому числі, але не виключно, оплату вартості товару в розмірі 841867,62 грн в т.ч. ПДВ 20%.

Пунктом 3.3 договору відступлення передбачено, що первісний кредитор та новий кредитор допускають проведення розрахунків за цим договором в будь-який інший спосіб, не заборонений чинним законодавством, зокрема, але не виключно, шляхом зарахування однорідних грошових вимог тощо.

На виконання умов вказаного пункту договору між ТОВ "Спектр-Агро" та ТОВ "Седна-Агро" була укладена угода про зарахування зустрічних однорідних вимог № 0212/01, відповідно до якої заборгованість позивача перед первісним кредитором на суму 841867,62 гр. за договором відступлення була припинена в повному обсязі.

Благовіщенська філія державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" частково оплатила Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" заборгованість за договором поставки ЗЗР в кредит 2019 № 014-КС від 21.05.2019 р., що підтверджується платіжним дорученням № 817 від 12.12.2019 р. на суму 100000,00 грн та платіжним дорученням № 823 від 19.12.2019 р. на суму 100000,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач на первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, в порушення умов укладеного договору відступлення не розрахувався з ТОВ "Спектр-Агро", у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 641867,62 грн. (841867,62 грн - 200000,00 грн).

В свою чергу, позивач за зустрічним позовом вказує на відсутність правовідносин за договором поставки, посилаючись на те, що керівник філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" не мав повноважень на вчинення відповідних правочинів, в подальшому не відбулось схвалення цього правочину юридичною особою.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як передбачено ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За умовами п. п. 1.1, 1.2 договору поставки, а також специфікацій № № 1-5, відповідачу був поставлений товар відповідно до видаткових накладних: № 2295 від 21.05.2019 р. на суму 549101,28 грн (специфікація № 1 від 21.05.2019 р.), № 2387 від 24.05.2019 р. на суму 59930,10 грн (специфікація № 2 від 24.05.2019 р.), № 2625 від 11.06.2019 р. на суму 132000,00 грн (специфікація № 3 від 24.05.2019 р.), № 2626 від 11.06.2019 р. на суму 41074,80 грн (специфікація № 004 від 11.06.2019 р.), № 2627 від 11.06.2019 р. на суму 59761,44 грн (специфікація № 005 від 11.06.2019 р.), всього на суму 841867,62 грн.

Вбачається, що вказані видаткові накладні містять підпис особи, яка передавала товар та приймала його.

Крім того, матеріали справи містять довіреності № № 3-5 про отримання матеріальних цінностей завідуючою складом Погосян М.В. за вказаними накладними.

Також сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.01.2019 р. по 16.07.2019 р., відповідно до якого заборгованість відповідача за первісним позовом становить 841867,62 грн.

Відповідачем за первісним позовом сплачено на рахунок позивача 200000,00 грн на виконання умов зазначеного договору поставки, що підтверджується платіжними дорученнями № 817 від 12.12.2019 р. на суму 100000,00 грн та № 823 від 19.12.2019 р. на суму 100000,00 грн.

Доводи скаржника про те, що договір поставки підписаний директором Благовіщенської філії Улічем О.Л. із перевищенням повноважень, що свідчить про недійсність вказаного договору, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину. Якщо керівник відособленого підрозділу юридичної особи мав відповідні повноваження, але у правочині помилково відсутні вказівки на те, що її укладено від імені юридичної особи, то ця обставина також не може бути підставою для визнання правочину недійсним. У таких випадках правочин слід вважати вчиненим від імені юридичної особи.

Як передбачено ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому за наукою цивільного права схвалення дій представника можливе в різних формах: 1) схвалення шляхом заяви про це; 2) схвалення мовчазною згодою; 3) схвалення шляхом здійснення так званих конклюдентних дій, що свідчать про прийняття правочину. За своєю юридичною природою схвалення є одностороннім правочином, що потребує сприйняття його третьою особою і представником. У схваленні виражається воля особи, яку представляють, наділити юридичною силою конкретну угоду, укладену для неї з перевищенням повноважень. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Таким чином, Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» було схвалено договір поставки шляхом вчинення ним конклюдентних дій, пов`язаних зі здійсненням часткової оплати поставок продукції за договором на користь відповідача шляхом перерахування коштів на рахунок позивача.

Крім цього, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на відповідача не зазначено обмежень у повноваженнях на укладення договорів.

Зі змісту договору поставки вбачається, що договір було укладено директором Благовіщенської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" Улічем О.Л., який діє на підставі статуту підприємства.

Відповідно до п. п. 8.4, 8.6.9 Положення про Благовіщенську філію державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" повноваження керівника філії визначаються трудовим контрактом та довіреністю, виданою підприємством. Керівник філії укладає від імені підприємства договори в межах сум, передбачених довіреністю.

Враховуючи викладене, колегія судова погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним договору поставки № 014-КС від 21.05.2019 р. з моменту його укладення є необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, 17.07.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" та Благовіщенською філією державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" укладено договір про відступлення прав вимоги № 001-101/ПКЗ, відповідно до умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором поставки ЗЗР в кредит 2019 № 014-КС від 21.05.2019 р. на суму 841867,62 грн.

Тобто договір відступлення укладався за присутності Благовіщенської філії державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (боржника).

Відповідно до додатків до договору (специфікацій), остаточний розрахунок відповідач повинен був здійснити до 30.09.2019 р.

Проте, всупереч умов спірного договору та додатків до нього, які є його невід`ємною частиною, відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар на суму 200000,00 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 641867,62 грн заборгованості є обґрунтованою, доведеною належними доказами та такою, що підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач за первісним позовом нарахував та просить стягнути з відповідача за первісним позовом 110099,30 грн пені, 168373,52 грн штрафу, 124773,34 грн 30% річних та 13153,64 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.3 договору поставки сторони погодили, що у разі прострочення строків (термінів) оплати товару, визначених в п. 4.1 договору та специфікаціях, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією.

Згідно з п. 7.5 договору, у разі прострочення покупцем строків (термінів) оплати товару (його партії), більш ніж 10 календарних днів - покупець додатково до пені, визначеної в п. 7.3, сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від загальної суми заборгованості.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання покупець зобов`язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми (п. 7.6 договору поставки).

У п. 7.7 договору сторони дійшли взаємної згоди, що оскільки товар за цим договором продається покупцю з відстроченням або з розстроченням платежу, постачальник має право, а покупець погоджується з тим, що у разі порушення покупцем строків оплати вказаних в договорі (та/або специфікаціях до договору) товар вважається проданим на умовах товарного кредиту та відповідно до вимог ст. 536, ч. 5 ст. 694 ЦК України, постачальник нараховує покупцеві відсотки за користування товарним кредитом, без додаткового погодження з покупцем, за період від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати у розмірі 0,1% в день від вартості переданого, але неоплаченого товару.

У відповідності до п. 7.9 договору строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України. Штрафні санкції (в тому числі неустойка) за прострочення виконання зобов`язань за цим договором нараховується до моменту належного та повного виконання відповідного зобов`язання в межах строку загальної позовної давності (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення штрафних санкцій (в тому числі неустойки) за цим договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України. Кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за цим договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 р. у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 р. у справі № 911/1351/17, від 27.09.2019 р. у справі № 923/760/16, від 19.09.2019 р. у справі № 904/5770/18.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 110099,30 грн пені, 168373,52 грн штрафу, 124773,34 грн 30% річних та 13153,64 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, арифметично правильними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 р. у справі № 910/6106/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" задоволенню не підлягає.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 р. у справі № 910/6106/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.03.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

С.А. Пашкіна