без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Саненер" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - Підприємство) 162 656,07 грн. пені, 41 155,68 грн. трьох процентів річних, 80 167,91 грн. інфляційних втрат та 242 083,61 грн. штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 20 грудня 2019 року № 1399/01.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року позов Товариства задоволено. Стягнуто з Підприємства на користь позивача 162 656,07 грн. пені, 242 083,61 грн. штрафу, 41 155,68 грн. трьох процентів річних, 80 167,91 грн. інфляційних втрат, а також 7 890,95 грн. судового збору.

9 березня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява Товариства від 2 березня 2021 року, в якій останнє просило суд ухвалити додаткове рішення у даній справі в частині вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва у зв`язку з лікарняним судді Босого В.П. було проведено повторний автоматизований розподіл зазначених матеріалів судової справи, за результатами якого заяву Товариства передано на розгляд судді Павленку Є.В.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 244 ГПК України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 ГПК України).

У своєму попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, Товариство просило суд стягнути з відповідача суму понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Водночас разом із заявою від 2 березня 2021 року позивачем подано докази понесення витрат на правничу допомогу Товариством на загальну суму 7 050,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2020 року між Товариством та адвокатським об`єднанням "Греца і Партнери" (далі - Об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого останнє зобов`язалося надавати клієнту правничу допомогу, а клієнт - прийняти її та оплатити вартість отриманих послуг за цією угодою.

31 грудня 2020 року між Товариством та Об`єднанням було підписано акт виконаних робіт № 000595 на загальну суму 3 500,00 грн., який містить перелік наданих послуг, що включає: аналіз наданих клієнтом документів та підготовка від імені позивача проекту позовної заяви про стягнення з Підприємства штрафних санкцій за період з лютого по листопад 2020 року за договором від 20 грудня 2019 року № 1399/01, а також складання проекту обґрунтованого розрахунку вищевказаних штрафних санкцій.

1 березня 2021 року між Товариством та Об`єднанням було підписано акт виконаних робіт № 000732 на загальну суму 3 550,00 грн., який містить перелік наданих послуг, що включає: складання і подання до суду заяви про доступ до електронних матеріалів справи № 910/21112/20; складання і подання до суду клопотання про направлення електронних копій документів по даній справі на електронну пошту адвоката; складання і подання до суду клопотання про розгляд справи № 910/21112/20 у судовому засіданні з повідомленням сторін та проведення судових засідань у режимі відеоконференції; складання відповіді на відзив Підприємства, складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі.

Судом встановлено, що Товариство сплатило на рахунок Об`єднання 7 050,00 грн. згідно з платіжними дорученнями: від 27 січня 2021 року № 2101 та від 1 березня 2021 року № 2136.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншого учасника справи в разі наявності заперечень такої особи щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що заявлений позивачами розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та неспівмірними із наданими адвокатом послугами.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі "Гімайдуліна й інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року в справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У своєму відзиві на позовну заяву від 2 лютого 2021 року в заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу Товариства відповідач зазначив, що, на його думку, вказаний позивачем розмір на правову допомогу явно завищений та є неспівмірним з розглядом даної справи. Крім того, Підприємство вказувало на те, що Товариством не було пред`явлено розрахунок таких витрат з поданням позовної заяви.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У той же час відповідачем у порушення вимог вказаної норми не надано жодних доказів на підтвердження неспівмірності розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу та обсягу проведених адвокатом робіт.

Крім того, заперечення щодо відсутності розрахунку витрат позивача на правову допомогу спростовуються наданими суду Товариством актами виконаних робіт від 31 грудня 2020 року № 000595 та від 1 березня 2021 року № 000732 до договору від 28 лютого 2020 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, подані позивачем докази, а також недоведеність відповідачем неспіврозмірністі витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на відповідача таких витрат у розмірі 7 050,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з державного підприємства "Гарантований покупець (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Саненер" (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Фединця, будинок 11А; ідентифікаційний код 42313292) 7 050 (сім тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 березня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко