УХВАЛА

м. Київ

09.03.2021Справа № 910/5683/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на бездіяльність державного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"

до Державного підприємства "Завод 410 Цивільної авіації"

про стягнення коштів в розмірі 450 608,90 грн.

Представники сторін:

від позивача (скаржника): Севрук В.О. - представник за ордером серія АР №1036383 від 09.02.2021;

від відповідача: не з`явився;

від ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення грошових коштів в розмірі 450 608,90 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 р. позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства "Завод 410 Цивільної авіації" (03151, місто Київ, Повітрофлотський проспект, 94, ідентифікаційний код 01128297) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, ідентифікаційний код 24510970) заборгованість в розмірі 217 894 (двісті сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 98 коп., три проценти річних в розмірі 16 975 (шістнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 94 коп., індекс інфляції в розмірі 73 805 (сімдесят три тисячі вісімсот п`ять) грн. 54 коп., 4 630 (чотири тисячі шістсот тридцять) грн. 00 коп. судового збору та 33 633 (тридцять три тисячі шістсот тридцять три) грн. 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

27.12.2019 року видано накази.

19.02.2021 року до канцелярії суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 розгляд скарги призначено на 09.03.2021.

03.03.2021 через канцелярію суду відповідач подав пояснення.

09.03.2021 через канцелярію суду скаржник подав заяву про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

В судове засідання 09.03.2021 відповідач та представник ДВС не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомляли, хоча про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач підтримав скаргу, просив суд задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника, суд вважає подану скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на бездіяльність державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Людмили Романівни у виконавчому провадженні №62300709 такою, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обґрунтовуючи скаргу, відповідач зазначає, що державним виконавцем не вчиняється жодних дій з метою реального виконання судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ч. 1, п. 1. ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2, 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в рамках виконавчого провадження №62300709 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору від 10.06.2020, постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №54674414. Наявність інформації про вчинення інших виконавчих дій в межах виконавчого провадження №62300709 відсутня.

Відповідно до інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в рамках виконавчого провадження №62300709 державним виконавцем не здійснюються дії з метою реального виконання судового рішення, зокрема, відсутні запити для отримання інформації про наявність грошових коштів на рахунках боржника, наявне рухоме та нерухоме майно, накладення арешту, проведення опису майна, вилучення (списання коштів з рахунків) чи примусової реалізації.

Таким чином, вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Людмили Романівни вчинити виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження №62300709 щодо стягнення грошових коштів з боржника ДП «Завод 410 Цивільної авіації» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Людмили Романівни вчинити виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження №62300709 щодо накладення арешту на грошові кошти боржника ДП «Завод 410 Цивільної авіації» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язки і права виконавців, зокрема щодо накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Таким чином, виконавча дія щодо накладення арешту на майно та кошти боржника в межах виконавчого провадження віднесена до компетенції виконавця та застосовується лише після виявлення такого майна, тому вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти боржника не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Людмили Романівни щодо не вчинення виконавчих дій встановлених Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження №62300709 підлягає частковому задоволенню

Відповідно до ч. 7 ст. 233 ГПК України виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

09.03.2021 при оголошенні вступної та резолютивної частини ухвали про часткове задоволення скарги судом не зазначено про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

В постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ч.1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" надано:

- договір-доручення б/н про надання правової допомоги від 01.02.2021 року укладений між ТОВ «Промелектронік» (Клієнт) та адвокатським бюро «Сергія Жечева» (Адвокатське бюро);

- додаткова угода №1 від 91.02.2021 до договору-доручення б/н про надання правової допомоги від 01.02.2021;

- рахунок-фактура №СФ-0000045 від 02.03.2021;

- акт №ОУ-0000045 приймання-передачі документів на загальну вартість робіт у сумі 9 600,00 грн.;

- розрахунок суми гонорару за правничу допомогу на загальну суму 9 600,00 грн.;

- платіжне доручення №7922 від 02.03.2021 на суму 9 600,00 грн.;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність: на Желева Сергія Олександровича №864 від 27.04.2011 року;

- ордер серія АР №1036383 від 26.02.2021.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку скарги, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, відсутність заперечення відповідача, ДВС щодо неспівмірності заявлених витрат на послуги адвоката, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Пунктом 3 ч. 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення витрат на послуги адвоката підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 800,00 грн.

Керуючись ст. ст.73, 77, 79, 123, 126, 129, 221, 233, 234, 343, , 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Штойки Людмили Романівни щодо не вчинення виконавчих дій встановлених Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження №62300709.

3. Зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Штойку Людмилу Романівну вчинити виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження №62300709 щодо стягнення грошових коштів з боржника ДП «Завод 410 Цивільної авіації».

4. Зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Штойку Людмилу Романівну повідомляти суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

5. В іншій частині скарги відмовити.

6. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги задовольнити частково.

7. Стягнути з Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 76 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Грязнова, будинок 4-А, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

8.В іншій частині заяви відмовити.

9. Видати наказ.

10. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

11. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

12. Повідомити учасників справи, відповідно ч. 1 ст. 255 ГПК України, ухвала про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця підлягає оскарженню.

Суддя С.М. Мудрий