ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2021 р. Справа № 914/234/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. розглянув матеріали справи за позовом Державного підприємства «Львіввугілля», м.Сокаль Львівської області в особі Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля», с.Острів Сокальського району Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Аксон», м.Черврноград Львівської області

про стягнення 77080,74 грн

За участю представників сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля» до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Аксон» про стягнення 77080,74 грн.

Ухвалою суду від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

03.03.2021 на адресу суду надійшла спільна заява вх.№902/21 сторін про укладення мирової угоди, відповідно до якої сторони просили затвердити укладену між ними Мирову угоду від 03.03.2021 і закрити провадження у справі.

Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку, що положення мирової угоди не відповідають вимогам законодавства України та інтересам обох сторін з огляду на наступне.

Так, згідно положень ч. 1-2 ст. 192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень ч.3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В пункті 5 Мирової угоди від 03.03.2021 сторони погодили, що у разі невиконання або неповного виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксон», передбачених пунктом 3 цієї Мирової угоди та (або) порушення термінів поставки визначених пунктом 3 цієї Мирової угоди (в тому числі прострочення поставки щомісячної або щотижневої), незалежно від причин, сторони домовилися про настання наступних юридичних фактів:

- Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» має право повторно звернутись до Господарського суду про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання договору №177 від 11.08.2020 року.

Таким чином, пункт 5 Мирової угоди від 03.03.2021 суперечить вимогам процесуального законодавства, а відтак, не підлягає затвердженню судом.

Більше того, положення Мирової угоди від 03.03.2021 не містять реальних юридичних наслідків для відповідача у випадку порушення ним взятих на себе зобов`язань у випадку затвердження мирової угоди судом.

Адже, в разі невиконання стороною ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття та може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Згідно з ст. 193 ГПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Пунктом 1 частини 5 статті 192 ГПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Таким чином, оскільки умови укладеної між сторонами мирової угоди від 03.03.2021 суперечать закону та є невиконуваними, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні такої мирової угоди.

Разом з тим, суд звертає увагу сторін, що відповідно до ч. 7 ст. 46 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, сторони не позбавлені права та можливості звернутися до суду повторно із заявою про затвердження мирової угоди, укладеної у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 46, 192, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Заяву (вх.№902/21 від 03.03.2021) сторін про затвердження мирової угоди відхилити.

2. Відмовити у затвердженні укладеної між сторонами Мирової угоди від 03.03.2021.

3. Запропонувати сторонам подати на затвердження мирову угоду в новій редакції у відповідності до вимог чинного законодавства України.

4. Продовжити судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.03.2021.

Суддя Р.А. Кидисюк