ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/10/18

Господарський суд Одеської області у складі суді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглянувши справу №916/10/18

за позовом: Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул.. Генерала Алмазова, 18/9, )

до відповідачів: 1. Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт (67772, Одеська обл., м. Білгород Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, буд. 19, ) 2. Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області ( 67772, Одеська обл., м. Білгород Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21, )

про визнання незаконним рішення та визнання недійсним договору.

Представники сторін:

від позивача - Десятова Н.А., довіреність № 236, дата видачі : 19.11.20;

від відповідачів - не з`явився;

не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради від 02.06.2017 № 357 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладеного 08.06.2017 між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області і Приватним підприємством "Готельний комплекс "Курорт Еліт", який зареєстровано в реєстрі за № 1367.

Позовна заява мотивована незаконністю Рішення та Договору, за якими Відповідачем 2 передано у власність Відповідача 1 шляхом продажу земельну ділянку із земель, що перебувають у віданні Затоківської селищної ради, загальною площею 0, 6914 га забудованих земель, в тому числі за земельними угіддями, гектарів: відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:019:0157, оскільки вказана земельна ділянка є державною власністю, так як на цій земельній ділянці розташована база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, яка є державною власністю, про що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.05.2017 № 35115434 внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису 20328673, а належність майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" до державної власності визнана рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2015 у справі № 916/2773/15 (залишеним без змін постановами апеляційного та касаційного суду). Позивач, пославшись на норми Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України вказав на набуття державою права на передану Відповідачу 1 за Рішенням та Договором земельну ділянку через розташування на ній об`єкта нерухомого майна, що перебуває у державній власності.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/10/18, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.03.2018р. строк підготовчого провадження був продовжений до 30.04.2018р. та відкладено підготовче провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.05.2018р. підготовче засідання було закрито, справу №916/10/18 призначено для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 29.05.2018р. провадження у справі №916/10/18 було зупинено до до вирішення питання про відвід судді Погребної К.Ф. від розгляду справи №916/10/18 за заявою Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт".

Ухвалою суду від 31.05.2018р. було відмовлено Приватному підприємству "Готельний комплекс "Курорт Еліт" у задоволенні заяви за вх.№2-2682/18 від 29.05.2018р. про відвід судді Погребної К.Ф. від розгляду справи №916/10/18.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2018р. провадження по справі було поновлено, з призначенням до розгляду в судовому засіданні.

07.09.2018року Приватне підприємство "Готельний комплекс "Курорт Еліт" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою в порядку ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, про відвід судді Погребної К.Ф. від розгляду справи №916/10/18.

Ухвалою суду від 07.09.2018р. провадження у справі №916/10/18 було зупинено до вирішення питання про відвід судді Погребної К.Ф. від розгляду справи №916/10/18 за заявою Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт".

Ухвалою суду від 10.09.2018р. заяву Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" (вх.№2-453118 від 07.09.2018р.) про відвід судді у справі №916/10/18 було залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 11.09.2018р. провадження у справі №916/10/18 було зупинено до вирішення до розгляду судом касаційної інстанції скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.05.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2018р.

18.09.2018р. до господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу господарського суду Одеської області від "07" вересня 2018 року у справі № 916/10/18

Ухвалою Верховного суду від 10.10.2018р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/10/18 за касаційною скаргою Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.05.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2018.

Після повернення матеріалів справи №916/10/18, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду було надсилано одержану апеляційну скаргу (вх. ГСОО № 1442/18 від 18.09.2018р.) Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу Господарського суду Одеської області від "07" вересня 2018 р. у справі №916/10/18.

10.12.2018р. постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт було залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 року у справі №916/10/18 було залишено без змін.

14.12.2018р. від Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт ЕЛІТ" на Постанову від 10.12.18 до господарського суду Одеської області надійшов запит на справу.

15.01.2019р. до господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу господарського суду Одеської області від "11" вересня 2018 року у справі № 916/10/18

Ухвалою Верховного суду від 21.01.2019р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №916/10/18 за касаційною скаргою Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.09.2018та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018.

Після повернення матеріалів справи №916/10/18, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду було надсилано одержану апеляційну скаргу (вх. ГСОО № 93/19 від 15.01.2019 р.) Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу Господарського суду Одеської області від "11" вересня 2018 р. у справі №916/10/18

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019р. було повернуто без розгляду апеляційну скаргу з додатками Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу господарського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року у справі №916/10/18.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.04.2019р. провадження у справі № 916/10/18 було поновлено з 07.05.2019р.

23.04.2019р. від Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги Приватне підприємство "Готельний комплекс "Курорт ЕЛІТ" на Ухвала від 03.04.19 до господарського суду Одеської області надійшов запит на справу, в зв`язку з чим 26.04.2019р. справа була скерована до Південно-західного апеляційного господарського суду та поновлена не була.

Ухвалою Верховного суду від 27.05.2019р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 у справі №916/10/18.

07.06.2019р., ще до повернення матеріалів справи №916/10/18, до господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу господарського суду Одеської області від "11" вересня 2018 року у справі № 916/10/18.

Після повернення матеріалів справи №916/10/18, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду було надсилано одержану апеляційну скаргу (вх. ГСОО № 1089/19 від 07.06.2019р.) Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу Господарського суду Одеської області від "11" вересня 2018 р. у справі № 916/10/18

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2019р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу господарського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року у справі №916/10/18.

30.07.2019р. від Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт ЕЛІТ" на Ухвалу від 18.07.19 до господарського суду Одеської області надійшов запит на справу.

Ухвалою Верховного суду від 27.08.2019р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 у справі №916/10/18.

11.09.2019р. до господарського суду Одеської області надійшов запит (ухвала) судді Південно-західного апеляційного господарського суду Ярош А.І б/н від 10.09.2019р. (вх. ГСОО № 1729/19 від 11.09.2019р.) на справу 916/10/18.

Після повернення матеріалів справи №916/10/18, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду в зв`язку з надходженням запиту (ухвали) судді Південно-західного апеляційного господарського суду Ярош А.І б/н від 10.09.2019р. (вх. ГСОО № 1729/19 від 11.09.2019р.) було надсилано справу № 916/10/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019р. було відмовлено Приватному підприємству Готельний комплекс Курорт Еліт у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2018р. у справі №916/10/18.

07.10.2019р. ще до повернення матеріалів справи №916/10/18, до господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від "11" вересня 2019 р. у справі № 916/10/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019р. було повернуто без розгляду апеляційну скаргу з додатками Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2018 року про зупинення провадження по справі №916/10/18 .

06.12.2019р. від Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на Ухвалу від 27.11.19 до господарського суду Одеської області надійшов запит на справу.

Ухвалою Верховного суду від 13.01.2020р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі № 916/10/18.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.02.2020р. провадження у справі № 916/10/18 було поновлено з 26.02.2020р.

17.02.2020р. від Південно-західного апеляційного господарського суду до господарського суду Одеської області надійшов запит на справу, в зв`язку з чим справа була скерована до Південно-західного апеляційного господарського суду та поновлена не була.

27.04.2020р. матеріали господарської справи №916/10/18 були повернуті до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.04.2020р. провадження у справі № 916/10/18 було поновлено з 12.05.2020р.

11.06.2020р. до суду від Приватного підприємства "Готельний комплекс Курорт Еліт" надійшла зустрічна позовна заява (вх. №1741/20) до Фонду державного майна України, відповідно до якої відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Білгород- Дністровський, смт Затока, вул. Лазурна, 19, площею 0.6914 га, кадастровий номер :02:019:0157.

Ухвалою від 16.06.2020р. Приватному підприємству "Готельний комплекс Курорт Еліт" повернуто зустрічну позовну заяву і додані до неї документи у справі №916/10/18 (№ 1741/20 від 11.06.2020р.).

17.06.2020р. за вх.№838/20 господарським судом одержано апеляційну скаргу Приватного підприємства Готельний комплекс Курорт Еліт на ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. у справі №916/10/18.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2020р. провадження у справі №916/10/18 було зупинено до перегляду ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. у справі №916/10/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Готельний комплекс Курорт Еліт" на ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. у справі №916/10/18.

06.11.2020 Приватне підприємство «Готельний комплекс «Курорт Еліт» (далі ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт») подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Південно-західний апеляційний господарський суд касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 у справі № 916/10/18.

Ухвалою Верховного суду від 24.12.2020р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі №916/10/18.

14.01.2021р. матеріали господарської справи №916/10/18 були повернуті до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.01.2021р. провадження по справі було поновлено із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Від відповідача 1- Приватного акціонерного товариства «Готельний Комплекс «Курорт Еліт» 19.02.2018р. за вх..3729/18 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими безпідставними та просить суд в задоволення позову відмовити повністю.

Представник відповідача1 після поновлення провадження по справі в судові засідання не з`являвся, про причини нез`явлення суд не повідомив, при цьому про дату час та місце відповідач 1 повідомлявся належним чином.

Від відповідача 2- Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міськради Одеської області представник після поновлення провадження по справі в судові засідання не з`являвся, про причини нез`явлення суд не повідомив, при цьому про дату час та місце відповідач 1 повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву від відповідача-2 до суду не надходив.

Також, судом також направлялась відповідачам ухвали суду на електроні адреси: відповідача 1 - та відповідача 2 - .

Крім того, суд також зазначає, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачі мають доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому суд зазначає, що відповідна справа розглянута судом в розумні строки з урахування завдання господарського судочинства та тривалого перебування справи за межами суду.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

08.06.2017р. між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та Приватним підприємством «Готельний комплекс «Курорт Еліт» укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що відповідно до рішення Затоківської селищної ради № 357 від 02.06.2017 Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку, розміщену на землях, що знаходяться у виданні Затоківської селищної ради, загальною площею 0,6914 га забудованих земель, в тому числі за земельними угіддями, гектарів: відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом 0,6914 га, розміщену за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :02:019:0157.

Позивач вважає, що відповідне рішення Затоківської сільської ради є незаконним, а Договір - недійсним.

Так, як вказує позивач, Фонд державного майна України, який діє на підставі Закону України від 9 грудня 2011 р. № 4107-УІ «Про Фонд державного майна України» та відповідно до функцій з розпорядження державним майном у рамках Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11 серпня 1994 р., покладених на Фонд державного майна України Законом України від 12.07.2001 № 2666-ІІІ «Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності та Протоколу між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова про внесення змін до Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11 серпня 1994 року», здійснює регулювання майнових відносин на об`єкти, розташовані на території України, на які Республікою Молдова висунуто майнові претензії в рамках вищезазначеної Угоди від 11.08.1994.

Відповідно до Угоди Республікою Молдова у встановленому порядку висунуто майнові претензії на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (смт. Затока, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл.), забудовником якої було Тираспольське монтажне управління тресту «Молделектромонтаж» Міністерства монтажних і спеціалізованих будівельних робіт СРСР, тобто підприємство колишнього союзного підпорядкування.

Департаментом приватизації Республіки Молдова в установленому порядку надано документи для підтвердження відповідно до Угоди від 11.08.1994 прав власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

За посиланнями позивача, відповідно до статті 1 Закону України від 10 вересня 1991 р. №1540-ХІІ «Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України» майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Крім того, згідно зі статтею 1 Угоди від 11.08.1994 майно зазначеної бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» є державною власністю України.

Як вказує Фонд, за результатами опрацювання наданих документів Фондом державного майна України були зроблені висновки щодо правового статусу майна бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (смт Затока, Білгород-Дністровський район, Одеська область), що затверджені наказом Фонду державного майна України ній 18.10.2004 № 2176 «Про правовий статус майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" (смт Затока, Білгород-Дністровський р-н, Одеська область)», відповідно до якого, з урахуванням норм Закону України від 10.09.1991р. №1540-ХІІ «Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України», ст. 1 Угоди, майно бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» є державною власністю України.

Також за посиланнями позивача, рішенням Господарського суду Одеської області від 17 грудня 2015 року у справі № 916/2773/15 за позовом МП «Аліса» до Фонду державного майна України за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , за участю прокуратури Одеської області про визнання права власності - відмовлено повністю у задоволенні позову МП «Аліса» та встановлено, що майно бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, є державною власністю України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 у справі №916/2773/15 вищезазначене рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало, іконної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, на думку позивача не підлягають доказуванню обставини щодо належності бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» до державної власності України.

На думку Фонду державного майна України, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є державною власністю, оскільки рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.05.2017 № 35115434 було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису 20328673 яким база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. є державною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового законодавства.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Фонд вважає, оскільки земельна ділянка, що знаходиться за адресою вищезазначеної бази відпочинку відповідно до положень ст. 120, 122 Земельного кодексу та статті 377 Цивільного кодексу України також є державною власністю, Затоківська селищна рада, не маючи відповідних повноважень, незаконно передала у власність ПП «ГК «Курорт Еліт» земельну ділянку державної власності, у зв`язку з чим оскаржуване рішення селищної ради підлягає визнанню незаконним, а укладений на його виконання договір - недійсним.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини, Фонд державного майна України звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом, за захистом порушених прав держави.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Приписами ст. 55 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які с обов`язковими до виконання на відповідній території.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу приписів статті 20 ЦК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Як вбачається з позовної заяви, незаконність рішення Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області від 02.06.2017р. за №357. пов`язується позивачем наявністю у позивача зареєстрованого права державної власності на майно яке розташоване спірній земельній ділянці та із відсутність у відповідача 2 належним чином набутого права на розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи 02.06.2017р. Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області прийнято рішення від 02.06.2017р. за №357 «Про продаж ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» земельної ділянки несількогосподарського призначення (кадастровий номер :02:019:0157) площею 0,6914 га за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в постійному користуванні ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

В той же час, як встановлено судом, рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2015 року у справі № 916/2773/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 року, постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 року, відмовлено в задоволенні позовної заяви малого підприємства "Аліса" до Фонду державного майна України про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та складається з наступних будівель: їдальні літ. "А" загальною площею 581,1 кв. м.; адміністративної будівлі літ. "Б" загальною площею 154,4 кв. м.; будівлі охорони літ. "В" загальною площею 18,6 кв. м.; умивальник-душові літ. "С" загальною площею 51,7 кв. м.; будівлі літ. "Ж" загальною площею 91,4 кв. м.; більярдної літ. "З" загальною площею 47,2 кв. м.; складу літ. "Л" загальною площею 42,9 кв. м.; будівлі літ. "О" загальною площею 22,1 кв. м.; туалету літ. "Н" загальною площею 22,9 кв. м., які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,7499 га, а також будівлі тимчасового характеру: будиночок вагон, будиночок вагон, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок 2- містний, Будиночок 2-містний, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 2 ВЕР, Будиночок КСО-1 1 ВЕР, Будиночок КСО-1 1 ВЕР, Будиночок КСО-1 1 ВЕР, Будиночок КСО-1 1 ВЕР.

Судом у справі № 916/2773/15 встановлено, що актом державної приймальної комісії від 20.07.1981 року прийнято в експлуатацію базу відпочину Тираспольського монтажного управління. Відповідно до даного акту, будівництво бази відпочинку здійснювалось власними силами ТМУ Треста "Молделектромонтаж" в період з травня 1979 року по лютий 1980 року, а збір та встановлення будиночків відбулось у 1981 році. До складу бази відпочинку увійшли наступні будівлі та споруди: їдальня, червоний куточок, підсобні приміщення, пральня, умивальник, вигрібна яма, водозбірник, душова.

У зв`язку з введенням в експлуатацію бази відпочинку ТМУ Треста "Молделектромонтаж", начальник управління 25.07.1980 року звернувся до голови селищної ради смт. Затока з проханням надати базі відпочинку назву "ІНФОРМАЦІЯ_1".

В липні 1980 року базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" було видано паспорт, відповідно до якого база відпочинку фактично мала 120 місць та знаходиться на земельній ділянці площею 6 891 кв. м.

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію № 2233"А" від 28.02.1994 року Тираспольське монтажне управління Треста "Молделектромонтаж" перереєстроване на державне підприємство Тираспольське монтажне управління "Молделектромонтаж" за адресою: 278000, м. Тирасполь, вул. Монтажників, 2.

28 грудня 1998 року між Тираспольським електромонтажним управлінням (Орендодавець) та малим підприємством "Аліса" (Орендар) був укладений договір про передачу в оренду базу відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в смт. Затока.

Відповідно до пункту 1.2 Договору база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" передана малому підприємству "Аліса" в оренду строком на 5 років з 01.01.1999 року по 31.12.2003 року.

Між малим підприємством "Аліса" та МІНІ "Вектор-Плюс" 07.05.2000 року укладено договір підряду на будівництво, відповідно до якого МПП "Вектор- Плюс" взяло на себе зобов`язання по збірці та монтажу дерев`яних будинків на базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1". Зазначені роботи виконані в травні 2000 року, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 7.

28 квітня 2001 року між державним підприємством Тираспольське монтажне управління "Молделектромонтаж" (Орендодавець) та малим підприємством "Аліса" (Орендар) укладений договір № 4 про передачу в оренду бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в смт. Затока. Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" передана малому підприємству "Аліса" в оренду строком на 10 років з 01.01.2001 року по 31.12.2010 року. Додатковою угодою від 23.07.2002 року строк оренди був збільшений до 31.12.2012 року.

Рішенням Затоківської селищної ради № 550 від 28.12.2000 року затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,7499 га під розміщення бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" та надано малому підприємству "Аліса" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,7499 га в тому числі: під розміщення бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" - 0,6914 га та під розміщення парковки автотранспорту - площею 0,0585 га в смт. Затока. Також вирішено укласти із малим підприємством "Аліса" договір оренди земельної ділянки.

Рішенням Затоківської селищної ради № 794 від 22.06.2001 року внесено зміни в пункт 2 Рішення № 550 від 28.12.2000 року, який викладено в наступній редакції: "Надати МП "Аліса" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном 10 років земельну ділянку загальною площею 0,7499 га в тому числі: під розміщення бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" - 0,6914 га, під розміщення парковки автотранспорту - площею 0,0585 га в Сонячному курортному районі смт. Затока".

На підставі зазначених рішень сесії Затоківської селищної ради 22.08.2001 року між Затоківською селищною радою та малим підприємством "Аліса" укладено договір оренди земельної ділянки.

Рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 569 від 16.11.2007 року базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" присвоєна юридична адреса: АДРЕСА_1.

На підставі протоколу № 3 від 29.09.2011 року Міністерство економіки ПМР запропонувало малому підприємству "Аліса", як належному виконавцю умов договорів оренди та орендарю, який мав першочергове право на купівлю майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" використати першочергове право купівлі майна бази відпочинку.

Мале підприємство "Аліса" скориставшись своїм правом на першочергову купівлю орендованого майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", 03.10.2011 року уклало з Міністерством економіки Придністровської Молдавської Республіки договір купівлі-продажу №11-03 майна за кордоном, яке знаходиться на балансі ДУП Монтажне управління "Молделектромонтаж", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Відповідно до пункту 5 Договору сума Договору складає 37 100 дол. США, що еквівалентно 385 840 рубл. ПМР.

На підставі листа Затоківської селищної ради № 1263/01-29/3 від 08.09.2011 року та доданих до нього копії документів мале підприємство "Аліса" повідомлено, що відповідно до рішення селищної ради № 481 від 23.08.2011 року договір оренди земельної ділянки від 22.08.2011 року укладений між Затоківською селищною радою та малим підприємством "Аліса" припинено у зв`язку з закінченням терміну на який його було укладено, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" є державною власністю України, мале підприємство "Аліса" зобов`язано повернути земельну ділянку в місячний строк.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України" від 10.09.1991 року № 1540 XII та ст. 1 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994 року, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності та Протоколу між Кабінетом міністрів України і Урядом Республіки Молдова про внесення змін до Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11 серпня 1994 року" від 12.07.2001 року №2666-11 майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України є державною власністю України.

З метою реалізації Угоди від 11.08.1994 року молдавською стороною висунуто майнові претензії перед державою Україна в особі Фонду державного майна України щодо бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", забудовником якої було підприємство колишнього союзного підпорядкування - Тираспольське монтажне управління Тресту "Молделектромонтаж" Міністерства монтажних і спеціалізованих будівельних робіт СРСР. Проте, відповідно до висновку Фонду державного майна України щодо правового статусу майна бази відпочинку "Зорі Тирасполю" (смт. Затока, Білгород-Дністровський район, Одеська область) надані молдавською стороною документи, не дають підстав зробити висновок, що будівництво бази відпочинку фінансувалось за рахунок власних коштів забудовника, що в свою чергу не дає можливості визнати зазначену базу відпочинку власністю Республіки Молдова.

Наказом Фонду державного майна України від 18.10.2004 року № 2176 затверджено вказаний висновок, відповідно до якого база відпочинку "Зорі Тирасполю" є державною власністю України.

Як вбачається з рішення суду від 17.12.2015, матеріали справи № 916/2773/15 не містять будь-яких доказів того, що Міністерство економіки Придністровської Молдавської Республіки було власником об`єкта купівлі-продажу, а отже, воно не мало повноважень щодо розпорядженням майном бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, зокрема, щодо його продажу іншій особі. Крім цього, відповідним рішенням встановлено, що згідно ст. 1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України" від 10.09.1991р. №1540 XII майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Згідно зі ст. 1 Угоди від 11.08.1994р. майно зазначеної бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" є державною власністю України. Наказом Фонду державного майна України від 18.10.2004р. №2176 віднесено майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" до державної власності України.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується про розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі особи, що і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення одним з основоположних аспектів верховенства права принципу юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

В силу статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Враховуючи, наведене обставини встановлені в рішенні суду по справі № 916/2773/15, зокрема факт того, що база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована за адресою; Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна. 19 є державною власністю України у зазначеній справі мають приюдиційне значення та не потребують доказування.

Отже, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" є державною власністю України управління,яким відповідно до ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України" від 09.12.2011 року № 4107-VІ здійснює Фонд державного майна України.

При цьому судом встановлено, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.05.2017 № 35115434 було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису 20328673 яким база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є державною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового законодавства.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право володіння, користування і розпорядження майном згідно зі ст. 658 ЦК України належить власникові майна.

Як вбачається з матеріалів справи відповідна земельна ділянка належить до державної власності при цьому зазначений факт зокрема встановлений в рішенні господарського суду Одеської області №916/2773/15 від 17.12.2015р.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи 02.06.2017р. Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області було прийнято рішення від 02.06.2017р. за №357 «Про продаж ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» земельної ділянки несількогосподарського призначення (кадастровий номер :02:019:0157) площею 0,6914 га за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в постійному користування ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 1, 6, 10, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 318 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом Інтересів позивача у справі.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Частиною 1 статті 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що нерухоме майно яке розташоване на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 на час прийняття Затоківською селищною радою оскаржуваного рішення 02.06.2017р. перебувало в державній власності, Затоківська селищна рада не мала права розпоряджатись відповідною земельною ділянкою, а тому позовна вимога Фонду про визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області від 02.06.2017р. за №357. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення укладеного між Затоківською селищною ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області та Приватним підприємством "Готельний комплекс "Курорт Еліт" від 08.06.2017р., який зареєстровано в реєстрі за №1367, суд зазначає наступне.

Так, як встановлено судом 08.06.2017р. між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та Приватним підприємством «Готельний комплекс «Курорт Еліт» укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення. При цьому пунктом 1.1 договору передбачено, що відповідно до рішення Затоківської селищної ради № 357 від 02.06.2017 Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку, розміщену на землях, що знаходяться у виданні Затоківської селищної ради, загальною площею 0,6914 га забудованих земель, в тому числі за земельними угіддями, гектарів: відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом 0,6914 га, розміщену за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :02:019:0157.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, з огляду на встановлені обставини того, що на момент прийняття оспорюваного рішення Затоківською селищною радою Білгород - Дністровської міської ради Одеської області від 02.06.2017р. за №357 та укладання спірного Договору купівлі-продажу від 08.06.2017р., у відповідача 2 були відсутні повноваження щодо розпорядження відповідною земельною ділянкою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення укладеного між Затоківською селищною ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області та Приватним підприємством "Готельний комплекс "Курорт Еліт" від 08.06.2017р., який зареєстровано в реєстрі за №1367

Разом з тим суд зазначає, що заперечення відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд під час розгляду справи та які викладені по тексту рішення вище.

Так, заперечуючи відповідач 1 серед іншого посилається на рішення господарського -суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №5/17-4110-2011 за яким як він вказує було повернуто Затоківській селищній раді земельну ділянку загальною площею 0,7499 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше перебувала у користуванні МП «Аліса» та складалась з земельної ділянки площею 0,6914 га (відчужена за спірним договором купівлі-продажу на користь ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт») та земельної ділянки площею 0,0585 га.

В той же час суд зазначає, предметом розгляду справи №5/17-4110-2011 була вимога щодо повернення Затоківській селищній раді земельної ділянки загальною площею 0,7499 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка була надана у користування МП «Аліса» на підставі договору оренди дія якого припинилась у зв`язку зі спливом терміну на який його було укладено. Судом під час розгляду справи №5/17-4110-2011 досліджувався договір оренди, питання щодо наявності повноважень у Затоківській селищній раді щодо розпорядження відповідною земельною ділянкою нє було предметом розгляду та судом не досліджувалось.

Також відповідач у відзиві на позов вказує що посилання на ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України є безпідставним, оскільки держава в особі Фонду не набувала прав на майно бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за цивільно-правовим договором про відчуження. Проте суд зазначає, що право державної власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» підтверджується наказом Фонду від 18.10.2004 № 2176, який є чинним та в судовому порядку не оскаржувався та судовим рішення по справі №916/2773/15 від 17.12.2015р.

Крім того, відповідач-1 зазначає, що 08.06.2018 Регіональне відділення ФДМУ по Одеській області спільно із юридичною особою приватного права - Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпека відходів» заснувало ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» із статутним капіталом в розмірі 1 501 960, 78 грн.: розмір частки РВ ФДМУ по Одеській області становить 766 000, 00 грн., що складає 51 % від статутного капіталу ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1»; розмір частки ТОВ «Безпека відходів» становить 735 960, 78 грн., що складає 49 % від статутного капіталу ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1»; адресою місцезнаходженням визначено: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15, кабінет № 1109.

18.09.2018 між РФ ФДМУ по Одеській області в особі начальника відділення Косьміна О.М. та ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі директора товариства Носаченка І.І. складений та підписаний акт № 01 приймання-передачі частки, що належить державі, відповідно до якого РФ ФДМУ по Одеській області передає об`єкти нерухомого майна, як державну частку у розмірі 51% у статутному капіталі ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що становить 766 000, 00 гривень, яка визначена на підставі незалежної оцінки необоротних активів у вигляді конструкцій будівель та споруд колишньої бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснена ТОВ ОФ «ІНЮГ-Експертиза» станом на 30.04.2018, а ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» приймає зазначені об`єкти нерухомого майна як державну частку у розмірі 51% у статутному капіталі ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомого майна - «база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1 677, 9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер: 208, станом на теперішній час зареєстровано за ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1». В свою чергу, з цих же відомостей вбачається, що право власності у ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на вказаний об`єкт виникло на підставі акту приймання-передачі № 01 від 18.09.2018, складеного та підписаного РФ ФДМУ по Одеській області та ТОВ «База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Таким чином, відповідач вважає що станом на даний час держава в особі Фонду не є власником майна бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке за твердженням позивача знаходиться на земельній ділянці, що виступила предметом спірного договору купівлі-продажу від 08.06.2017.

Проте, суд до відповідних посилань ставиться критично, оскільки по перше вимоги про визнання незаконним рішення та недійсним договору купівлі-продажу майна судом досліджуються на момент їх вчинення, та по друге відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна форма власності бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1 677, 9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер: 208 - є державною.

Щодо посилань відповідача на обставини встановлені під час розгляду господарським судом Одеської області справи №916/759/16, суд зазначає що відповідні посилання є передчасними, оскільки відповідна справа на даний час направлена на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку що позовні Фонду державного майна України є обґрунтованими, доведеними та підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фонду державного майна України до Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" та до Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області про визнання незаконним рішення та визнання недійсним договору - задовольнити.

2. Визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області ( 67772, Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21, ) від 02.06.2017р. за №357.

3.Визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладений між Затоківською селищною ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області (67772, Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21, ) та Приватним підприємством "Готельний комплекс "Курорт Еліт" (67772, Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, буд. 19, ) від 08.06.2017р., який зареєстровано в реєстрі за №1367.

4. Стягнути з Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області ( 67772, Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21, ) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул.. Генерала Алмазова, 18/9, ) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві)грн. судового збору.

5. Стягнути з Приватного підприємства "Готельний комплекс "Курорт Еліт" (67772, Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, буд. 19, ) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул.. Генерала Алмазова, 18/9, ) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві)грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 березня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна