РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/24/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

позивач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

проспект Голосіївський, 50, м. Київ, 03039

адреса для листування: Управління забезпечення реалізації повноважень в Чернігівській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000

відповідач: Комунальне підприємство Міжріччя Деснянської селищної ради,

вул. Ювілейна, 1а, смт Десна, Козелецький район, Чернігівська область, 17024,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Концерн Військторгсервіс, ,

вул. Молодогвардійська, 28-А, м. Київ, 03151

предмет спору: про стягнення 14236,39 грн

Без виклику сторін

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях подано позов до Комунального підприємства «Міжріччя» Деснянської селищної ради про стягнення 14236,39 грн, з яких: 12949,63 грн основної заборгованості, 1286,76 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди №40-18 нерухомого майна, що належить до державної власності від 02 квітня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14 січня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Концерн Військторгсервіс (вул. Молодогвардійська, 28-А, м. Київ, 03151; ); встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу встановлено строк протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подачі до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї документів відповідачу та третій особі; відповідачу встановлено строк протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для подачі до суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу та третій особі; третій особі встановлено строк протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду пояснення щодо поданого позову.

Позивач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 18 січня 2021 року, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 16 січня 2021 року, яке міститься в матеріалах справи.

Відзиву на позов у встановлений строк відповідачем суду не надано. Заяв та клопотань від відповідача щодо продовження строку подання відзиву на позовну заяву не надходило.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального законодавства строк не скористався, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Розглянувши по суті у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

02 квітня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (орендодавець) та Комунальним підприємством «Міжріччя» Деснянської селищної ради (орендар) було укладено договір оренди №40-18 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі у суборенду та приватизації державне нерухоме майно - бокс споруди гаражу №709 (реєстровий номер 33689922.36.ААААЕВ310) площею 162,0 кв.м., розташованого за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, сел. Десна, вул. Ювілейна 7, (майно), що перебуває на балансі Філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.11.2017 і становить за незалежною оцінкою 83926,78 грн.

Пунктом 1.2. договору сторони передбачили, що майно передається в оренду для розміщення техніки.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передачі майна.

Згідно пункту 3.1. договору, орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2018 року 1084,75 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць /пункт 3.3. договору/.

Пунктом 3.6 договору встановлено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до пункту 5.3. договору, орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до пункту 10.1. договору, договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 02 квітня 2018 року до 31 березня 2021 року включно.

Про передачу відповідачу в оренду 02 квітня 2018 року зазначеного вище майна свідчить акт приймання-передачі від 02 квітня 2018 року, підписаний представниками сторін, що міститься в матеріалах справи /а.с. 44/.

Позивач листом від 02 квітня 2018 року №18-04-01083 повідомив відповідачу реквізити для перерахування орендної плати до державного бюджету /а.с. 45/.

В порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач за оренду в повному обсязі не розрахувався, у зв`язку з чим за період з квітня 2018 року по листопад 2020 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 12949,63 грн. Існування за відповідачем заборгованості у розмірі 12949,63 грн не спростовано відповідачем.

Як було зазначено вище, пунктом 3.6. договору сторони передбачили, що орендна плата перераховується не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

В порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач орендну плату за період з квітня 2018 року по листопад 2020 року у розмірі 70% від суми орендної плати (що підлягає сплаті до державного бюджету) не сплатив, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 12949,63 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено відповідачу претензію від 11 листопада 2020 року №50-04-03-2294 з вимогою сплати заборгованості /а.с. 46/.

Відповіді від відповідача не надійшло, заборгованість не погашена.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами договір є договором оренди.

Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати до державного бюджету за договором оренди становить 12949,63 грн за період з квітня 2018 року по листопад 2020 року, що підтверджується розрахунком основного боргу викладеного позивачем у позовній заяві.

Заперечень щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на день винесення рішення, відповідач доказів сплати основного боргу за договором оренди у розмірі 12949,63 грн (що підлягає сплаті до державного бюджету), а також доказів, які спростовують наявність боргу в заявленому розмірі суду не надав.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12949,63 грн заборгованості за орендну плату (що підлягають сплаті до державного бюджету) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання з орендної плати позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1286,76 грн пені за період з 16 травня 2018 року по 28 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Статтею 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до пункту 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок, оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 1286,76 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені допустимими доказами, тому доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства Міжріччя Деснянської селищної ради (вул. Ювілейна, 1а, смт Десна, Козелецький район, Чернігівська область, 17024, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до державного бюджету України (р/р UА0025163, УК у Козел. р-ні / Козелецьк р-н / 22080300, код отримувача (ЄДРПОУ): 38020568, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22080300) 12949,63 грн боргу та 1286,76 грн пені.

3.Стягнути з Комунального підприємства Міжріччя Деснянської селищної ради (вул. Ювілейна, 1а, смт Десна, Козелецький район, Чернігівська область, 17024, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (р/р UА0140075, ДКСУ у м. Києві, , МФО 820172) 2102,00 грн судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 09 березня 2021 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/