РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.02.2021Справа № 910/18717/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В. при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1 А)

до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (03039, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФРОМЕТІВСЬКА, будинок 2)

про стягнення грошових коштів,

Представники сторін:

від позивача: Драчова М.С. - адвокат;

від відповідача: Машкова С.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 листопада 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (позивач) надійшла позовна заява № 5600/12/36/02-20 від 20.11.2020 року до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 868 451, 75 грн. за договором на послуги водопостачання та водовідведення № 01831/5-01 від 13.02.2003 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором на послуги водопостачання та водовідведення № 01831/5-01 від 13.02.2003 року, зокрема, відповідач не здійснив оплату позивачу за скид стічних вод з об`єкту за адресою - 03039, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФРОМЕТІВСЬКА, будинок 2, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2020 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.12.2020 року.

У підготовчому засіданні 09.12.2020 року судом оголошено перерву до 13.01.2021 року.

10 грудня 2020 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13 січня 2021 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 03.02.2021 року.

03 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 03.02.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив та письмові пояснення по справі.

03 лютого 2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.02.2021 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», перейменованим на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке в свою чергу перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (позивач, постачальник) та Міжрегіональною Академією управління персоналом у формі акціонерного товариства закритого типу, перейменованою на Приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (відповідач, абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №01831/5-01 (Договір).

Відповідно до п. 1 договору постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65, які втратили чинність 18.10.2008 року у зв`язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (Правила № 190).

Позивач посилається на те, що відповідач, в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 жовтня 2011 року N 1879 (Правила № 1879), здійснив скид стічних вод без отримання умов на скид, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок сплати в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період відсутності умов на скид, в загальному розмірі 868 451, 75 грн.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на наступне:

- згідно з п з 3.3.6 Правил № 1879, для балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, а також для об`єктів Водоканалу Умови на скид не потрібні;

- вимоги позивача є безпідставними, оскільки, при зверненні з позовом було пропущено строк позовної давності;

- позивачем не надано суду належних доказів обсягу скинутих відповідачем стічних вод.

Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 1.3 Правил № 1879 абонент - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка уклала договір з водоканалом (ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», за визначеннями, які містяться у п. 1.3 Правил № 1879) на надання послуг з водопостачання та (або) водовідведення (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження); Договір - договір на послуги з водопостачання та водовідведення; Умови на скид - умови на скид стічних вод у міську каналізацію.

Правила встановлюють вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки Абонентів і Водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення (п. 1.5 Правил № 1879).

Пунктом 2.2 Правил № 1879 визначено, що водоканал має право надавати абонентам Умови на скид згідно з цими Правилами; нараховувати плату із застосуванням коефіцієнта кратності (розділ 7 цих Правил) у випадку виявлення порушень Абонентами вимог цих Правил та умов Договору або невиконання вимог Акта; проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем Абонента та складати Акти за результатами цих обстежень. Акт підписується уповноваженими представниками Водоканалу і Абонента. У разі відмови Абонента від підписання Акта представники Водоканалу роблять відповідний запис в Акті. В цьому випадку Акт, підписаний представниками Водоканалу, діє в односторонньому порядку і один примірник Акта надсилається Абоненту; при виявленні порушень встановлювати терміни їх усунення (при цьому вимоги Водоканалу є обов`язковими для виконання у встановлені терміни, при недотриманні термінів їх виконання Абонент розраховується за обсяг стічних вод, обчислений згідно з абзацами 3 - 8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил); у будь-який час за участю представника Абонента відбирати проби стічних вод; проводити хімічний аналіз проб стічних вод Абонентів; надавати висновки про фактичні концентрації забруднюючих речовин стічних вод та їх відповідність ДК; вимагати від Абонентів розробки та узгодження з Водоканалом заходів щодо доведення якості стічних вод до встановлених ДК; встановлювати в контрольному колодязі (далі - КК) Абонентів пристрої для контролю за показниками стічних вод; здійснювати приймання наднормативне забруднених стічних вод (таке приймання здійснюється Водоканалом на підставі укладеного з Абонентом Договору про приймання наднормативне забруднених стічних вод (підпункт 3.2.3 пункту 3.2 розділу 3 цих Правил); обстежити об`єкт та відібрати на аналіз проби, вимагати надання необхідного допоміжного матеріалу стосовно скиду стічних вод (при розгляді матеріалів для видачі Умов на скид); відмовити у видачі Умов на скид, якщо в наданих матеріалах не враховані вимоги Правил та Водоканалу; вимагати від Абонентів, що розташовані в житлових будинках та мають стічні води технологічного та/або непобутового походження, забезпечення водовідведення стічних вод від об`єкта Абонента окремо облаштованим випуском, а також оформлення Умов на скид.

Пунктами 3.3.1 - 3.3.4 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва визначено, що приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва визначено, що абоненти зобов`язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2.

Для отримання Умов на скид абонент повинен звернутись до водоканалу для їх оформлення та надати наступні документи: письмовий запит (у разі подовження Умов на скид - за один місяць до закінчення строку дії попередніх); генплан абонента у Масштабі 1:500 з нанесеною каналізаційною мережею, затверджений керівником Абонента та завірений печаткою з у двох примірниках; паспорт водного господарства, до якого входять: а) загальні відомості про абонента; б) пояснювальна записка; в) нормативні розрахунки водоспоживання та водовідведення; г) баланс водоспоживання та водовідведення; д) розшифровка стічних вод; е) акт розмежування балансової належності каналізаційних мереж; є) дані про ЛОС та/або КОС; ж) перелік субабонентів; з) дані про утилізацію осадів КОС, їх зберігання згідно з паспортом місця видалення відходів (МВВ) та їх вивезення; й) інші документи, що пов`язані зі скиданням стічних вод абонента (п.п. 3.3.2).

Водоканал в місячний строк з моменту отримання необхідних документів розглядає їх і видає Умови на скид. Умови на скид видаються на один рік (п.п. 3.3.3, 3.3.4 Правил № 1879).

Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (п. 8.1 Правил № 1879).

Судом встановлено, що до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Будавтосервіс» з позовом, в якому позивач в адміністративній справі просив суд визнати нечинними пункти 2.2, 3.3.1. 33.2, 3.3.3, 3.3.4, 8.1 «Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва», затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.10.2011 року №1879, зареєстрованих у Головному управлінні юстиції в м. Києві 17.10.2011 року за № 44/903.

Позовні вимоги ґрунтувались на невідповідності оскаржуваного нормативно-правового акту вимогам Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190, Правилам приймання стічних вод підприємств у комунальні та відтовчи системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 року № 37 (адміністративна справа № 2а-1971/12/2670).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2012 року, залишеним без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 09.10.2012 року, було відмовлено в задоволенні позову повністю та встановлено таке.

Як вже зазначалось судом вище, пунктом 8.1 Правил № 1879 встановлено, що абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Відповідно до пункту 2.1 затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19 лютого 2002 р. N 37 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2002 р. за N 402/6690 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів у разі повної відповідності якості та режиму скиду стічних вод місцевим Правилам приймання та умовам укладеного договору Підприємства сплачують за послуги водовідведення за тарифом, установленим згідно з чинним законодавством для відповідної категорії абонентів. Обсяги стічних вод Підприємств, які підлягають оплаті, визначають згідно з Правилами користування. Додаткові обсяги стічних вод Підприємств (не враховані договором), що надходять до міської каналізації, потребують додаткових витрат матеріальних та енергетичних ресурсів на їх транспортування та очищення. Порядком передбачена сплата збору за понадлімітні обсяги скидів забруднюючих речовин у водойми у п`ятикратному розмірі.

Підприємства сплачують водоканалу за скид об`ємів стічних вод, які перевищують указані в договорі, у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу відповідно до умов договору. Підприємства, що здійснюють скид та не мають договору (або при закінченні строку його дії), сплачують Водоканалу в п`ятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод відповідно до місцевих Правил приймання.

На підставі вищевикладеного вбачається, що встановлення санкцій за скид більшого, ніж передбачено договором, обсягу стічних вод, або скид без наявності такого договору, передбачено нормативним актом вищої юридичної сили.

Відтак, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що оскаржуваним актом умови на скид передбачені в якості одного з необхідних документів для укладення договору, дія якого підтверджується щорічно протягом дії договору, тому застосування санкції за відсутність умов, встановлена оскаржуваним актом, ідентична застосуванню санкцій за відсутність договору, встановлену Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Відсутність у чинному Законі України такого виду відповідальності як застосування санкції за відсутність умов на скид чи скид стічних вод без договору, унеможливлює її застосування, без наявності на це згоди підприємства, що здійснює скид. Однак погодження таких умов між сторонами, наприклад шляхом укладення договору з відповідними умовами, врегульовує дане питання.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2012, яке набрало законної сили, встановлено, що підставою для нарахування санкцій за відсутності умов на скид стічних вод, за наявності між сторонами договору приймання стічних вод, є такий договір.

Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2012 у адміністративний справі № 2а-1971/12/2670 набрало законної сили, а відтак, встановлені ним обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, в даному випадку, спірні відносини щодо нарахування санкції за скид відповідачем стічних вод без Умов, мають регулюватись положеннями Договору, укладеного між сторонами.

Проаналізувавши правову природу санкції щодо сплати в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період відсутності Умов, суд дійшов висновку, що такий вид відповідальності є оперативно-господарською санкцією, в силу притаманних їй особливостей.

Відповідно до частин 1, 2 статті 235 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання. Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

З огляду на вищевикладене, імперативною є норма Господарського кодексу України щодо того, що оперативно-господарська санкція повинна бути визначена сторонами у відповідному договорі, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі.

З аналізу положень Господарського кодексу України вбачається, що для застосування до особи оперативно-господарської санкції, передбаченої Договором, має існувати порушення його умов.

Проте, умовами Договору не передбачено такого виду відповідальності відповідача, як сплата в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період відсутності Умов, що унеможливлює застосування такої оперативно-господарської станції до відповідача.

Крім того суд вказує на те, що Приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» належить до об`єктів соціально-культурного призначення.

Так, згідно п. 4 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» до об`єктів соціально-культурного призначення належать, зокрема, об`єкти освіти.

Відповідач є закладом освіти - об`єктом соціально-культурного призначення, основним видом економічної діяльності якого є надання освітніх послуг у сфері вищої освіти.

У зв`язку з викладеним, відповідачу відповідно до Правил № 1879 умови на скид не потрібні.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період відсутності Умов, в загальному розмірі 1 027 531,24 грн.

Крім того, відповідачем було заявлено суду про пропуск позивачем встановленого законодавством строку позовної давності.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 25.01.2018 року у справі № 910/7394/17.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в позові з викладених вище підстав, позовна давність не застосовується.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам сторін, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.03.2021 р.

Суддя М.В. Данилова