ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" березня 2021 р.Справа № 922/3537/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Тютюник О.Ю.

та за участю:

керуючого реструктуризацією - Чипиженко Є.В.,

пр-к ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (ордер №1000852 від 09.02.21)

розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою Фізичної особи ОСОБА_2
про визнання банкрутом Фізичної особи ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року за результатом проведення попереднього засідання, судом розглянуто вимоги кредиторів, які заявили свої вимоги протягом встановленого тридцятиденного строку.

До господарського суду 10.02.2021 надійшла заява гр. ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника фізичної особи ОСОБА_2 (вх. № 3358) на загальну суму 8 432 010,00 грн.

Ухвалою суду від 11.02.2021 заяву гр. ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2021, зобов`язавши кредитора надати суду оригінали документів, доданих до заяви та керуючого реалізацією надати суду докази розгляду вимог кредитора.

В судовому засіданні 02.03.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 11.03.2021.

Присутній в судовому засіданні представник кредитора підтримує подану заяву у повному обсязі, просить суд задовольнити її, надавши на виконання вимог ухвали суду оригінали документів для огляду.

Керуючий реалізацією боржника арбітражний керуючий Чипиженко Є.В. на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2021 надав повідомлення про результати розгляду вимог ОСОБА_1 , в якому він визнає заявлені вимоги частково у розмірі 8331330,00 грн, посилаючись на те, що кредитор повинен визначати розмір своїх грошових вимог в національній валюті за курсом встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви до суду.

Розглянувши матеріали справи, заяву гр. ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника, надані суду документи, вислухавши пояснення представника заявника та керуючого реструктуризації Чипиженко Є.В., здійснивши оцінку всіх доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ І ВИСНОВОК СУДУ.

Як було вказано раніше, до господарського суду Харківської області надійшла заява гр. ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника фізичної особи ОСОБА_2 , відповідно до якої заявник просить суд визнати заявлені кредиторські вимоги на загальну суму 8 432 010,00 грн, які виникли на підставі договору позики №5 від 15.08.2019 у розмірі 5 621 340,00 грн. та договору позики б/н від 30.11.2017 у розмірі 2 810 670,00 грн.

Як свідчать надані суду документи, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 виникла на підставі укладених між сторонами договорів позики, зокрема:

15.08.2019 між ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець) було укладено договір позики №5, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у позику грошові кошти в розмірі 5050000,00 грн, що еквівалентно 200 000 доларів США по курсу НБУ на день укладання договору (1 долар США = 25,25 грн). Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом долару США на день платежу. Строк виплати позики: до 31 грудня 2020 року (включно).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом, на підтвердження факту особистого отримання грошових коштів за договором позики позичальник ОСОБА_2 надав позикодавцю ОСОБА_1 письмову розписку від 15.08.2019 року.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 по справі №369/3340/16-ц зазначив, що досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Дослідивши надану суду належним чином засвідчену розписку, суд встановив, що ОСОБА_2 даною розпискою підтвердив, що особисто отримав від ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 5 050 000,00 грн, що є еквівалентом 200 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, згідно із договором позики №5 від 15 серпня 2019 року.

Також, суд встановив, що даною борговою розпискою ОСОБА_2 зобов`язався повернути запозичені грошові кошти в строк до 31 грудня 2020 року за офіційним курсом НБУ.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобов`язання згідно договору позики №5 від 15.08.2019 та передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно складає суму 5050000,00 грн. станом на день укладання договору позики.

Натомість, ОСОБА_2 зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у боржника існує заборгованість перед гр ОСОБА_1 за договором позики №5 в розмірі 200 000,00 доларів США.

Крім того, що 30.11.2017 року між ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець) було укладено договір позики б/н від 30.11.2017, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Іващенко М.М., зареєстрований в реєстрі за №660, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у позику грошові кошти в розмірі 2 701 000,00 грн, що еквівалентно 100000,00 доларів США по курсу НБУ на день укладання договору ( 1 долар США = 27,01 грн). Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом долару США на день платежу. Строк виплати позики : до 30 грудня 2018 року.

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Відповідно до п.1 договору позики від 13.11.2017 передачу грошей було здійснено до підписання цього договору.

Отже, судом встановлено, що в результаті укладення вищезазначеного договору ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2701000,00 грн, що еквівалентно 100000,00 доларів США по курсу НБУ на день укладання договору та зобов`язався повернути цю суму у встановлений договором строк, зокрема до 30.12.2018 включно. Проте ОСОБА_2 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики б/н від 30.11.2017, внаслідок чого у боржника існує заборгованість перед ОСОБА_3 за вищевказаним договором у розмірі 100000,00 доларів США.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договорами позики №5 від 15.08.2019 та б/н від 30.11.2017 становить 300 000,00 доларів США ( 200000,00 доларів США + 100000,00 доларів США)

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 19.11.2020 в підготовчому засіданні, господарський суд відкрив провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , здійснив оприлюднення оголошення про відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи на веб-сайті ВГСУ, призначив керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Чипиженко Є.В., зобов`язав керуючого реструктуризацією надати суду відомості про результат розгляду вимог кредиторів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Згідно ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс, КУзПБ) провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Судом встановлено, що вимоги кредитора ОСОБА_1 виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і їх виконання не забезпечено заставою майна боржника.

З аналізу умов договору позики суд встановив, що зобов`язання боржника перед кредитором хоч і має бути виконано в гривнях, однак сам розмір зобов`язання визначений в іноземній валюті.

Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Суд встановив, що кредитор при зверненні з заявою з вимогами до боржника помилково застосував офіційний курс гривні щодо долару США станом на 18.11.2020 (до дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність).

Враховуючи імперативні приписи Кодексу України з процедур банкрутства суд вважає, що вимоги гр. ОСОБА_1 є обґрунтованими, проте визнаються судом частково на загальну суму 8 331 330,00 грн. (5 554 220,00 грн. - за договором позики №5 від 15.08.2019 та 2 777 110,00 грн. - за договором б/н від 30.11.2017) з урахуванням офіційного курсу долару США станом на дату подання кредитором заяви з вимогами до боржника.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права (ст. 11 ГПК).

Керуючись ст. ст. 44-49, 119-123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 525, 526, 629, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 12, 74, 86, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги гр. ОСОБА_1 на суму 8331330,00 грн.

В решті вимог відмовити.

2. Ухвалу направити кредитору-заявнику, керуючому реструктуризацією, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу підписано 15.03.2021.

Суддя Міньковський С.В.