ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Харків Справа № 913/715/20

Провадження № 30/913/715/20

За позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, м. Золоте Попаснянського району Луганської області

про стягнення 14 235 437 грн 31 коп.

Суддя Голенко І.П.

Секретар судового засідання Саутенко К.О.

У засіданні брали участь:

від позивача (в режимі відеоконференції) - Єфременко О.О., адвокат, довіреність № 14-13 від 15.01.2021;

від відповідача - представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 14235437,31 грн, з яких: основний борг в сумі 13159048,46 грн, 3% річних у сумі 611388,39 грн, інфляційні втрати в сумі 454172,60 грн, збитки у розмірі 10827,86 грн за договором постачання природного газу № 5275/18-ТЕ-20 від 04.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення платежів.

Крім того, враховуючи, що відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому, ніж було узгоджено сторонами умовами договору, позивачем заявлено до стягнення збитки.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/715/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.01.2021 об 11-30 год.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.01.2021 підготовче засідання у справі було відкладено на 10.02.2021 на 12-00 год.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021 о 10-30 год.

02.03.2021 господарський суд Луганської області розпочав розгляд справи по суті.

Представник позивача прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Відповідач участь свого представника у засіданні суду не забезпечив, надіславши на адресу суду заяву № 42/1 від 09.02.2021 про розгляд справи без участі його представника.

При цьому явка сторін у судове засіданні не визнавалася судом обов`язковою.

Письмовим відзивом № 26 від 22.01.2021 на позовну заяву та запереченнями № 75 від 19.02.2021 на відповідь позивача відповідач не заперечив проти наявності заборгованості за поставлений позивачем природний газ та повідомив про часткову оплату суми боргу на загальну суму 18167,39 грн, яка була здійснена відповідачем у жовтні 2020 року.

Проти вимоги позову щодо нарахування збитків за порушення умов договору відповідач заперечив, зазначивши наступне.

У зв`язку тим, що фактичний обсяг використаного КП«Первомайськтеплокомуненерго» природного газу у березні 2019 року був менший від замовленого, відповідач в порядку встановленому п. 2.4 додаткової угоди № 4 від 23.11.2018 до договору звернувся до позивача з листом № 173 від 25.03.2019 з доданими до нього належним чином оформленим проектом додаткової угоди про коригування обсягів газу, в т.ч. й за березень 2019 року. Вказаний лист з проектами додаткових угод було отримано позивачем 26.03.2019 вх. № 1728/18-19, однак залишено без задоволення. Проте листом № 26-475-19 від 16.04.2019 «щодо підписання додаткових угод на коригування обсягів газу» позивач підтвердив факт отримання вказаних проектів додаткових угод та повернув їх з мотивів нездійснення постачання газу підприємству в листопаді-грудні 2018 року. Щодо корегування обсягів отриманого відповідачем природного газу у березні 2019 року в листі не йдеться. На підставі чого, претензії позивача щодо відшкодування збитків були відповідачем відхилені та повторно направлені відповідні проекти додаткових угод. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов договору.

Позивач відповіддю на відзив № 39/5-916-21 від 03.02.2021 підтвердив часткову оплату відповідачем суми боргу та погодився, що остаточна сума основного боргу за даним позовом становить 13140881,07 грн. Заперечення відповідача проти вимоги про нарахування збитків вважає необґрунтованими та просить задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

04 жовтня 2018 року між сторонами у справі було укладено договір постачанняприродного газу № 5275/18-ТЕ-20 (далі - договір) (том 1 а.с. 12-22), за умовами якого, з урахуванням додаткових угод (а.с. 23-38) позивач (постачальник) зобов`язався поставити відповідачеві (споживачу) природний газ, а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити природний газ на умовах даного договору.

Згідно з п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді оформлюється актом приймання-передачі.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 13450010,03 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2019 на суму 4647382,97 грн, від 28.02.2019 на суму 5696392,79 грн, від 31.03.2019 на суму 3106234,27 грн, підписаними сторонами без зауважень та скріпленими печатками сторін (том 1 а.с. 44-46).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за природний газ має здійснюватися відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ має бути здійснений до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абзац третій підп. 2) п. 6.4 цього Договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється на електронну адресу відповідача, зазначену в п. 12 цього Договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Пунктом 3.13 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) сторонами узгоджено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору.

Згідно з п.п. 3.13.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), якщо фактичний обсяг використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

Відповідно до п. 5.7. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13. договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9. цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього договору, розраховує збитки відповідно до пп.пп. 3.13.1. або 3.13.2. п. 3.13 цього договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензїї, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Пунктом 7.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Згідно з п. 7.8 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим договором та чинним законодавством України.

У порушення своїх зобов`язань за договором, відповідач оплату вартості отриманого протягом січня-березня 2019 року обсягу природного газу здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 13159048,46 грн.

З урахуванням викладеного, та на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано по кожному акту окремо та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 26.02.2019 по 30.09.2020 у сумі 611388,39 грн та інфляційні втрати за період з березня 2019 року по вересень 2020 року у сумі 454172,60 грн.

Крім того, згідно з п. 3.13 та п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки у розмірі 10827,86 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відзивом на позовну заяву відповідач визнав факт наявності заборгованості за поставлений позивачем природний газ та повідомив про часткову оплату суми боргу, яка відбулася у жовтні 2020 року на загальну суму 18167,39 грн, однак заперечив проти нарахування та стягнення суми збитків.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що спір виник через порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором постачання природного газу.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом на підставі наявних доказів встановлено та не заперечується сторонами факт постачання природного газу відповідачу на загальну суму 13450010,03 грн.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки природного газу. Обов`язок з оплати природного газу відповідачем своєчасно та у повному обсязі не виконаний у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 13159048,46 грн.

Під час судового розгляду справи відповідач повідомив про часткову оплату суми боргу за газ, яка відбулася ще у жовтні 2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями на загальну суму 18167,39 грн (том 2 а.с. 141-150).

Вказану оплату підтвердив й позивач у своїй відповіді на відзив (том 2 а.с. 172-176).

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом - 28.12.2020, згідно відмітки відділення поштового зв`язку на конверті (том 2 а.с.127).

Таким чином, встановивши те, що часткова оплата суми боргу була здійснена відповідачем ще до моменту звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 18167,39 грн, у зв`язку з їх безпідставністю.

Обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню є сума основного боргу в розмірі 13140881,07 грн.

Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за прострочення строків оплати природного газу нараховано (по кожному акту окремо) та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 26.02.2019 по 30.09.2020 у сумі 611388,39 грн та інфляційні втрати за період з березня 2019 року по вересень 2020 року у сумі 454172,60 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (том 1 а.с. 39-43).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, та у відповідності до умов договору, обставин справи та вимог закону, відповідно, вимоги про стягнення 3% річних у сумі 611388,39 грн та інфляційні втрати у сумі 454172,60 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення збитків у сумі 10827,86 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 3.13 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) сторонами узгоджено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору.

При цьому, розмір збитків визначається наступним чином:

3.13.1. якщо фактичний обсяг використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

Відповідно до п. 5.7. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13. договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9. цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього договору, розраховує збитки відповідно до пп.пп. 3.13.1. або 3.13.2. п. 3.13 цього договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензїї, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп. 8) п. 6.2. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. договору.

Відповідно до підп. 4) п. 6.3. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1. договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем у розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до п. 2.1. Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 462,45500 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 415,12700 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 47,32800 тис.куб.м, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1. Договору.

20.05.2019 позивачем на адресу відповідача відправлено Акт-претензію за № 26-1412-19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 20.11.2019 № 26-3788-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 10827,86 грн за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за договором, згідно детального розрахунку збитків.

Вищезазначений Акт-претензія отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але станом на момент звернення з даним позовом до суду збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Враховуючи те, що право на стягнення збитків передбачено Договором, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому, ніж було узгоджено сторонами, що було належним чином зафіксовано позивачем, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 10827,86 грн збитків є правомірною, обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи відповідача, які містяться у відзиві на позовну заяву, судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать фактичним обставинам справи, які встановлені судом.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 та 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами частково, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 13140881,07 грн, 3% річних у сумі 611388,39 грн, інфляційних втрат в сумі 454172,60 грн та збитків у розмірі 10827,86 грн.

У задоволенні решти позову у розмірі 18167,39 грн слід відмовити, оскільки ця сума була сплачена відповідачем до моменту звернення позивача до суду.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до господарського суду Луганської області з даним позовом (про стягнення 14235437,31 грн) позивачем платіжним дорученням № від 21.12.2020 було сплачено судовий збір у розмірі 213531,60 грн, в той час, як сплаті підлягав судовий збір у розмірі 213531,56 грн.

Переплата судового збору за заявленими вимогами становить 0 грн 04 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, повернення АТ «НАК «Нафтогаз України» з Державного бюджету України судового збору у розмірі 0 грн 04 коп. може бути здійснено з урахуванням вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір у розмірі 213259,05 грн покладається на відповідача, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 91, 120, 123, 129, 178, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, 93295, Луганська область, Попаснянський район, м. Золоте, вул. Молодіжна, буд. 22-А, ідентифікаційний код 32082152, на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720, основний борг в сумі 13140881,07 грн, 3% річних у сумі 611388,39 грн, інфляційні втрати в сумі 454172,60 грн, збитки у розмірі 10827,86 грн, витрати на судовий збір у розмірі 213259,05 грн; наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову (про стягнення основного боргу в сумі 18167,39 грн) відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному пп. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.03.2021.

Суддя І.П. Голенко