ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. Справа № 911/2255/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

до Комунального підприємства «Васильківтепломережа»

про стягнення 1933967,57 грн

за участю представників

позивача: Волощук П.Ю. предст. за довір. № Др-2-0120 від 02.01.2020;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі позивач, АТ «Київоблгаз») з позовом до Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (далі відповідач, КП «Васильківтепломережа») про стягнення 1933967,57 грн, з яких: 1817074,91 грн заборгованості з надання послуг розподілу природного газу, 88524,20 грн пені, 22428,71 грн 3% річних та 5939,75 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Київоблгаз» та КП «Васильківтепломережа» шляхом підписання 01.01.2016 заяви-приєднання № 09420VPGCPCT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Ухвалою Господарського суду Київської області (суддя Чонгова С.І.) від 11.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.09.2020.

Через канцелярію суду 07.09.2020 від КП «Васильківтепломережа» надійшов відзив на позовну заяву від 03.09.2020 № 555, у якому відповідач зазначає, що 13.05.2020 на адресу відповідача надійшов лист від позивача з пропозицією скласти графік погашення заборгованості з урахуванням зміни тарифу з 01.07.2020. Як зазначає КП «Васильківтепломережа», відповідно до цього графіку відповідач розстрочив заборгованість та взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по 200000,00 грн, починаючи з травня по жовтень 2020 року. Крім того відповідач стверджує про те, що позивачем надано розрахунок основного боргу, який не відповідає фактичному стану розрахунків, оскільки позивач плату за послуги з розподілу зараховував на свій розсуд, а не на період надходження, що суперечить умовам договору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2020 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 22.10.2020.

Через канцелярію суду 19.10.2020 від КП «Васильківтепломережа» надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву від 16.10.2020 № 628, в якому відповідач повідомляє суд про те, що 15.10.2020 між сторонами був укладений договір № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача за розподіл природного газу. Відповідач вважає, що уклавши вказаний договір сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу, а отже і відсутні підстави для застосування санкцій в цій частині, передбачених умовами договору розподілу природного газу, та наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Київської області від 19.10.2020 № 77-АР та відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020, справу № 911/2255/20 передано на розгляд судді Щоткіну О.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.10.2020 справу прийнято до провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2020.

Ухвалою суду від 16.11.2020 підготовче засідання відкладено на 07.12.2020.

На електронну пошту суду 07.12.2020 від АТ «Київоблгаз» надійшли заперечення на доповнення до відзиву на позовну заяву № 1413 від 04.12.2020, у яких зазначається, зокрема, що уклавши договір № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача за розподіл природного газу від 15.10.2020, сторони не змінювали порядок і строки проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу за типовим договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420VPGCPCT016, а уклали графік погашення заборгованості суми основного боргу в розмірі 4740000,00 грн, який існував станом на 05.10.2020, а також за жовтень та листопад 2020 року, згідно з п. 6.7. типового договору розподілу природного газу. Водночас позивач вказує на те, що у зв`язку з недотриманням відповідачем такого графіку, АТ «Київоблгаз» достроково розірвав договір в односторонньому порядку.

Також позивач повідомив, що за час розгляду даної справи в суді, за період з 13.07.2020 по 30.11.2020 відповідачем було частково сплачено основний борг у сумі 819531,29 грн, у зв`язку з чим станом на 01.12.2020 неоплаченою залишається сума основного боргу загалом у розмірі 997543,62 грн.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 07.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.01.2021.

У судових засіданнях 11.01.2021 та 25.01.2021 судом заслухано вступне слово представників учасників справи, з`ясовано обставини, на які посилаються сторони, та досліджено в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі. Під час розгляду справи по суті судом також оголошувалась перерва в судовому засіданні, про що представники сторін повідомлялись під розписку.

У судовому засіданні 08.02.2021 представник позивача обґрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що за приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 08.02.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу.

За заявою-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016, між АТ «Київоблгаз» (оператор ГРМ) та КП «Васильківтепломережа» (споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу.

Відповідно до п. 1.1. Типового договору розподілу природного газу цей Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що його Умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс газорозподільних систем).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

У розділі VI Договору, сторони погодили порядок розрахунків. Так, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 6.4. Договору).

Пунктом 6.6. Договору обумовлено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 6.7. Договору у разі виникнення у Споживача заборгованості за цим Договором Сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобов`язань за цим Договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи несплати поточних платежів Оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим Договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об`єкт Споживача до повного погашення заборгованості.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8. Договору).

Відповідно до п. 12.1. Договору останній укладається на невизначений строк.

Заява-приєднання № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016 підписана начальником КП «Васильківтепломережа» та скріплена печаткою підприємства.

На виконання умов Заяви-приєднання № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016 та Типового договору, оператором ГРМ, у період з листопада 2018 року по червень 2020 року надано споживачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 10912339,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг, а саме: № ОГ000005855 від 30.11.2018 на суму 918536,62 грн; № ОГ000010012 від 31.12.2018 на суму 1190541,46 грн; № ОГЯ89001793 від 31.01.2019 на суму 1325195,18 грн; № ОГЯ89004391 від 28.02.2019 на суму 967699,24 грн; № ОГЯ89008429 від 31.03.2019 на суму 823008,79 грн; № ОГЯ89011398 від 30.04.2019 на суму 139680,26 грн; № ОГЯ89024294 від 31.10.2019 на суму 82602,13 грн; № ОГЯ89026959 від 30.11.2019 на суму 809825,27 грн; № ОГЯ89030766 від 31.12.2019 на суму 966572,71 грн; № ОГЯ80001773 від 31.01.2020 на суму 614779,63 грн; № ОГЯ80006162 від 29.02.2020 на суму 614779,61 грн; № ОГЯ80011715 від 31.03.2020 на суму 614779,63 грн; № ОГЯ80015087 від 30.04.2020 на суму 614779,63 грн; № ОГЯ80018275 від 31.05.2020 на суму 614779,61 грн; № ОГЯ80023997 від 30.06.2020 на суму 614779,63 грн.

Вказані акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств без зауважень.

Звертаючись з позовом до суду, позивач стверджує про те, що відповідач, в порушення умов Договору, здійснив лише часткову оплату вартості отриманих послуг, у зв`язку з чим сума основного боргу станом на 13.07.2020 становить: за квітень 2020 року 587515,67 грн; за травень 2020 року 614779,61 грн; за червень 2020 року 614779,63 грн, а загалом 1817074,91 грн.

На підтвердження наявності вказаної суми заборгованості та здійснення відповідачем часткових оплат, позивач надав до позовної заяви довідку щодо розрахунків за період з 01.10.2018 по 13.07.2020 між АТ «Київоблгаз» та КП «Васильківтепломережа» за договором № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016.

Зі свого боку відповідач, заперечуючи проти позову, у заявах по суті спору зауважував на те, що АТ «Київоблгаз», всупереч умовам п. 6.6. Договору, плату за послуги з розподілу зараховував на свій розсуд, а не на період надходження, що вплинуло на розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також відповідач зауважував на укладення між сторонами 15.10.2020 договору № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача за розподіл природного газу. КП «Васильківтепломережа» вважає, що, уклавши вказаний договір, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу, а отже й відсутні підстави для застосування до відповідача санкцій в цій частині, передбачених умовами Договору, а також наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. На думку відповідача, підписання сторонами договору про реструктуризацію засвідчує згоду, зокрема позивача, на виконання відповідачем розрахунку за отримані послуги з розподілу природного газу в порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, а не умовами договору № 09420VPGCPCT016, але на його виконання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2494.

Пунктами 1, 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Судом установлено наявність між сторонами договірних відносин щодо розподілу природного газу для споживачів, що не є побутовими, шляхом укладення Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 відповідно до заяви-приєднання № 09420VPGCPCT016.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи підтверджується факт надання АТ «Київоблгаз», у період з листопада 2018 року по червень 2020 року, КП «Васильківтепломережа» послуг з розподілу природного газу на загальну суму 10912339,40 грн.

Як зазначає позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, утворилась заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, яка станом на 13.07.2020 складає 1817074,91 грн.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2020 між АТ «Київоблгаз» (кредитор) та КП «Васильківтепломережа» (боржник) укладено договір № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача, за розподіл природного газу (далі договір № 1), відповідно до п. 1.1. якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (надалі реструктуризація), що виникла у боржника перед кредитором за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420VPGCPCT016.

У пункті 2.1. договору № 1 сторони погодили, що загальна сума основного боргу, станом на 05.10.2020, з урахуванням проведених нарахувань за жовтень та листопад 2020 року, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1. цього договору, складає 4740000,00 грн.

За поясненнями представників сторін, під час розгляду справи по суті, судом установлено, що до вказаної суми боргу, яка підлягає реструктуризації, увійшла заборгованість споживача за послуги з розподілу природного газу в сумі 1817074,91 грн, а саме: за квітень 2020 року 587515,67 грн; за травень 2020 року 614779,61 грн; за червень 2020 року 614779,63 грн.

За умовами п. 2.2. договору № 1 боржник зобов`язався сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1. цього договору, шляхом оплати частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі та в строки, визначені цим графіком, а саме:

- у жовтні 2020 року платіж у сумі 450000,00 грн повинен бути здійснений до 31.10.2020;

- у листопаді 2020 року платіж у сумі 1550000,00 грн повинен бути здійснений до 30.11.2020;

- у грудні 2020 року платіж у сумі 2740000,00 грн повинен бути здійснений до 31.12.2020.

Пунктом 5.1. договору № 1 визначено, що останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

Кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку у разі невиконання боржником умов договору, невиконання графіку погашення заборгованості, подання документів для укладання цього договору з недостовірними відомостями (п. 5.2. договору № 1).

За твердженнями позивача, за період з 05.10.2020 по 31.10.2020 відповідач оплатив заборгованість на загальну суму 450109,67 грн, за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 109746,36 грн, чим порушив графік погашення заборгованості. У зв`язку з цим, як зазначає позивач, АТ «Київоблгаз» достроково розірвало договір в односторонньому порядку.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію листа АТ «Київоблгаз» від 04.11.2020 № 81014-Сл-12850-1220, адресованого КП «Васильківтепломережа», про дострокове розірвання договору № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача, за розподіл природного газу від 15.10.2020 на підставі п. 5.2. договору, у зв`язку з невиконанням КП «Васильківтепломережа» графіку погашення заборгованості, що визначений у п. 2.2. договору. Вказаний лист отримано КП «Васильківтепломережа» 04.12.2020, що підтверджується відтиском штампу відповідача на листі.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Отже зобов`язання сторін за договором № 1 є такими, що припинились, у зв`язку з його розірванням АТ «Київоблгаз» в односторонньому порядку на підставі п. 5.2. договору № 1.

У запереченнях на доповнення до відзиву на позовну заяву позивач зазначив, що за час розгляду справи, за період з 13.07.2020 по 30.11.2020, відповідачем частково сплачено основний борг у сумі 819531,29 грн, у зв`язку з чим станом на 01.12.2020 неоплаченою залишається сума боргу: за травень 2020 року в розмірі 382763,99 грн; за червень 2020 року 614779,63 грн, а загалом 997543,62 грн.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача в судовому засіданні визнавав наявність у КП «Васильківтепломережа» заборгованості перед АТ «Київоблгаз» в сумі 997543,62 грн.

На підтвердження сплати відповідачем частини заборгованості позивачем надано до матеріалів справи довідку щодо розрахунків за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 між АТ «Київоблгаз» та КП «Васильківтепломережа» за договором № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предметом даного спору є заборгованість за Договором, щодо якої виник спір.

Оскільки розгляд справи розпочинається лише з відкриття провадження у справі, а не з часу направлення позову до суду, юридичне значення для визначення відсутності спору у розумінні ст. 231 ГПК України має саме момент постановлення ухвали про відкриття провадження, а не період між надсиланням позовної заяви і відкриттям провадження у справі.

Провадження у справі № 911/2255/20 відкрито 11.08.2020.

З наданої позивачем довідки щодо розрахунків між сторонами за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 судом установлено, що заборгованість у сумі 84073,87 грн сплачено відповідачем до відкриття провадження у даній справі, а саме в період з 13.07.2020 по 10.08.2020, з огляду на що суд доходить висновку, що в частині стягнення з відповідача 84073,87 грн суд не може закрити провадження, а лише відмовити у позові.

Водночас предмет спору в частині стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 735457,42 грн, які сплачені після відкриття провадження у справі, відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Залишок основного боргу в сумі 997543,62 грн, який залишився несплаченим КП «Васильківтепломережа» станом на дату ухвалення рішення та наявність якого відповідачем не оспорюється, підлягає до стягнення з останнього на користь позивача в повному обсязі.

Крім суми основної заборгованості позивачем, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за Договором заявлено до стягнення 88524,20 грн пені, 22428,71 грн 3% річних та 5939,75 грн інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 8.2. Договору обумовлено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується факт здійснення відповідачем оплати за послуги з розподілу природного газу частково з порушенням строків оплати, встановлених Договором.

Водночас відповідач, заперечуючи проти вимог в частині стягнення з нього нарахованих штрафних санкцій, зазначав, що у зв`язку з укладенням сторонами 15.10.2020 договору № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача, за розподіл природного газу, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу, а отже, на думку відповідача, відсутні підстави для застосування до КП «Васильківтепломережа» санкцій в цій частині, передбачених умовами договору № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016, а також наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Суд не погоджується з наведеною позицією відповідача та вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України Цивільного кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку з тим, що споживач допустив порушення строків оплати, встановлених договором № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016, в останнього виникло зобов`язання сплатити оператору ГРМ передбачену таким договором неустойку.

Водночас, як установлено судом, 15.10.2020 між АТ «Київоблгаз» та КП «Васильківтепломережа» укладено договір № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача, за розподіл природного газу, за умовами якого сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості у сумі 4740000,00 грн, до якої увійшла спірна у даній справі заборгованість споживача за послуги з розподілу природного газу в сумі 1817074,91 грн.

Частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України).

Дослідивши укладений між сторонами 15.10.2020 договір № 1 про реструктуризацію заборгованості споживача, за розподіл природного газу, суд установив, що його положення не містять умов щодо звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань, встановленої договором № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016, яке мало місце до укладення відповідного договору про реструктуризацію.

Тобто, внаслідок укладення між сторонами договору реструктуризації заборгованості, у споживача не припинився обов`язок сплатити оператору ГРМ неустойку за порушення строків оплати послуг з розподілу природного газу, право на стягнення якої виникло до укладення договору реструктуризації.

Слід також зазначити, що відповідно до абзацу третього п. 8 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання зобов`язань за договором. Аналогічна положення міститься у пункті 6.7. договору № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016.

Таким чином, за висновками суду, позивачем правомірно заявлено вимоги про застосування до відповідача наслідків прострочення грошового зобов`язання у вигляді пені, передбаченої умовами договору № 09420VPGCPCT016 від 01.01.2016, а також наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня нарахована на прострочені суми заборгованості, які виникли за зобов`язаннями: грудня (1382,16 грн) 2019 року, січня (4662,13 грн), лютого (7128,49 грн), березня (12077,19 грн), квітня (27941,72 грн) і травня (35332,51 грн) 2020 року за загальний період з 23.01.2020 по 16.07.2020. Загалом сума пені за розрахунками позивача склала 88524,20 грн.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку порушень норм чинного законодавства та умов Договору судом не встановлено, пеня розрахована позивачем в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, за кожним актом окремо та з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Водночас судом установлено, що позивач під час додавання розмірів пені, визначених за зобов`язаннями січня, лютого, березня, квітня і травня 2020 року, допустився арифметичних помилок, внаслідок чого суми пені у графі «всього» відповідної таблиці розрахунку завищені.

Суд, здійснивши власний перерахунок, встановив, що пеня у сумах складає:

- за зобов`язаннями січня 2020 року за період з 11.02.202020 по 25.02.2020 3279,97 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 11.03.2020 по 06.04.2020 2610,24 грн;

- за зобов`язаннями березня 2020 року за період з 11.04.2020 по 30.06.2020 8886,48 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2020 року за період з 11.05.2020 по 09.07.2020 15863,98 грн;

- за зобов`язаннями травня 2020 року за період з 11.06.2020 по 15.07.2020 7390,79 грн.

Пеня за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 23.01.2020 по 29.01.2020 позивачем розрахована вірно та становить в сумі 1382,16 грн.

Загалом сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача у зв`язку з простроченням оплати послуг з розподілу природного газу, складає 39413,62 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, заявлено до стягнення 22428,71 грн 3% річних, які нараховано за зобов`язаннями: листопада (321,07 грн), грудня (927,05 грн) 2018 року; січня (1686,34 грн), лютого (1198,59 грн), березня (188,16 грн), квітня (120,06 грн), листопада (34,10 грн), грудня (666,96 грн) 2019 року; січня (1114,22 грн), лютого (1473,07 грн), березня (2252,45 грн), квітня (5316,28 грн), травня (7130,38 грн) 2020 року за загальний період з 11.12.2018 по 16.07.2020.

Суд зазначає, що під час розрахунку 3% річних за кожним актом окремо позивачем були допущені арифметичні помилки під час додавання значень 3% річних у відповідних таблицях розрахунків.

Зокрема, перевіркою розрахунків 3% річних установлено наступне:

- за зобов`язаннями листопада 2018 року розрахунок виконано вірно, 3% річних за період з 11.12.2018 по 21.12.2018 становлять у сумі 321,07 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2018 року розрахунок виконано вірно, 3% річних за період з 11.01.2019 по 10.02.2019 становлять у сумі 927,05 грн;

- за зобов`язаннями січня 2019 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.02.2019 по 17.03.2019 становить 1686,32 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2019 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.03.2019 по 28.03.2019 становить у сумі 1198,60 грн, тобто більше ніж визначено позивачем; враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд при ухваленні рішення не може виходити в рішенні за межі позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних, яка визначена позивачем у розмірі 1198,59 грн;

- за зобов`язаннями березня 2019 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.04.2019 по 12.05.2019 становить у сумі 927,04 грн, тобто більше ніж визначено позивачем; з урахуванням приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних, яка визначена позивачем у розмірі 188,16 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2019 року розрахунок виконано вірно, 3% річних за період з 11.05.2019 по 23.05.2019 становлять у сумі 120,06 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2019 року розрахунок виконано вірно, 3% річних за період з 11.12.2019 по 13.12.2019 становлять у сумі 34,10 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.01.2020 по 29.01.2020 становить у сумі 745,75 грн, тобто більше ніж визначено позивачем; з урахуванням приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних, яка визначена позивачем у розмірі 666,96 грн;

- за зобов`язаннями січня 2020 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.02.2020 по 25.02.2020 становить 447,26 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2020 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.03.2020 по 06.04.2020 становить 380,43 грн;

- за зобов`язаннями березня 2020 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.04.2020 по 30.06.2020 становить 1532,54 грн;

- зобов`язаннями квітня 2020 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.05.2020 по 09.07.2020 становить 3063,69 грн;

- за зобов`язаннями травня 2020 року під час розрахунку позивач допустив арифметичну помилку, за розрахунком суду 3% річних за період з 11.06.2020 по 16.07.2020 становить 1814,10 грн.

Таким чином належна до стягнення з відповідача сума 3% річних загалом складає 12380,33 грн, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Крім того позивач нарахував до стягнення з відповідача інфляційні втрати у загальному розмірі 5939,75 грн. Розрахунок інфляційних втрат здійснено на прострочені оплати за зобов`язаннями грудня 2018 року, березня 2019 року, березня 2020 року та квітня 2020 року.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18 та від 05.07.2019 року у справі № 905/600/18.

Судом установлено, що під час здійснення розрахунку позивачем наведених вище вимог не враховано, зокрема того, що періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Крім того позивач здійснював відповідні нарахування за періоди прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати, які становили менше місяця.

За висновками суду, обґрунтованим є нарахування інфляційних втрат за зобов`язаннями квітня 2020 року від простроченої суми боргу, яка вказана позивачем у розмірі 614779,63 грн, за період з 01.06.2020 по 30.06.2020. Втрати від інфляції за вказаний період становлять 1229,56 грн та підлягають до стягнення з відповідача. В решті заявлені позивачем 4710,19 грн інфляційних втрат не підлягають задоволенню з наведених вище підстав.

З огляду на викладене вище, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлений і по суті останнім не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 997543,62 грн основного боргу, 39413,62 грн пені, 12380,33 грн 3% річних та 1229,56 грн інфляційних втрат. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 735457,42 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та саме з його вини спір між сторонами доведено до суду, а також з огляду на те, що часткова оплата заборгованості здійснена відповідачем після відкриття провадження у справі, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 26790,36 грн, пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням позовних вимог, в частині яких провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про стягнення 735457,42 грн основного боргу провадження закрити.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А; ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178; ): 997543 (дев`ятсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот сорок три) грн 62 коп. основного боргу, 39413 (тридцять дев`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 62 коп. пені, 12380 (дванадцять тисяч триста вісімдесят) грн 33 коп. 3% річних, 1229 (одну тисячу двісті двадцять дев`ять) грн 56 коп. інфляційних втрат та 26790 (двадцять шість тисяч сімсот дев`яносто) грн 36 коп. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.03.2021.

Суддя О.В. Щоткін