ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021м. ДніпроСправа № 904/5381/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Корольова Олександра Олеговича, с. Маївка, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 18 761,35 грн. за договором № б/н від 09.01.2019 року.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Корольова Олександра Олеговича заборгованість у розмірі 18 761,35 грн. за договором № б/н від 09.01.2019 року, яка складається з: 15 000 грн. - заборгованість за кредитом; 310,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 2 645,86 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 805,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишено без руху та запропоновано Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду від 06.10.2020 року усунути недоліки позовної заяви, а саме надати виписки по рахунках відповідача з моменту надання йому кредитних коштів, які містять інформацію про надання кредиту в читабельному вигляді (розмір шрифту не менше 12-14) та розрахунок суми позову в читабельному вигляді (розмір шрифту не менше 12-14).

16.10.2020 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № 20201006/2952 від 08.10.2020 року про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно положень ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України, поданий позов відноситься до малозначних справ, а також приймаючи до уваги незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.11.2020 року о 10:40 год.

У судове засідання 12.11.2020 року з розгляду справи по суті представники сторін не з`явились.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Приймаючи до уваги необхідність забезпечення участі сторін у судовому засіданні, та їх право на належний захист своїх прав в суді першої інстанції, та приймаючи до уваги неявку представника відповідача, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне відкласти судове засідання з розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року судове засідання з розгляду справи по суті відкласти на 10.12.2020 року о 11:20 год.

У судове засідання 10.12.2020 року з розгляду справи по суті представники сторін не з`явились.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Враховуючи вищевикладене, з метою надання можливості сторонам реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків та забезпечення рівності і змагальності сторін, суд вважає за необхідне перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/5381/20 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, у зв`язку зі складністю цього спору, необхідністю визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та встановлення відповідних доказів, та надати сторонам час для вирішення спору мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/5381/20 за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засіданняна 11.01.2021 року о 10:45 год.

У підготовче судове засідання 11.01.2021 року представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 09.02.2021 року о 10:20 год.

У підготовче судове засідання 09.02.2021 року представники сторін не з`явились.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2021 року о 10:40 год.

Представник відповідача у судове засідання 03.03.2021 року з розгляду справи по суті не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

На адресу Господарського суду Дніпропетровської області повернулися конверти з ухвалами суду, які належним чином направлялися на юридичну адресу ФОП Корольова О.О. зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з відміткою поштового відділення "адресат не проживає".

Таким чином, жодної з ухвал господарського суду по справі №904/5381/20 відповідачем за юридичною адресою не отримано, а будь-якої іншої адреси для листування з відповідачем у справі господарському суду не відомо.

Вказані ухвали надсилалися рекомендованими листами з поміткою "судова повістка".

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З поштових повідомлень, у яких відповідачу направлялися копії ухвал, судом вбачається, що останні було повернуто поштою суду у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з ч. 7 ст.120, п. 5 ч. 6 ст.242 ГПК України судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, господарським судом вчинено всі можливі заходи для повідомлення ФОП Корольова О.О. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Отже, неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем є наслідками діяння (бездіяльності) останнього щодо її належного отримання.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданоюстаттею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 20.10.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача до канцелярії суду не надходило.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 03.03.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування № б/н від 09.01.2019 року. Відповідно до умов договору відповідачу було перераховано на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 90 000,00 грн., що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Відповідач за умовами договору свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не сплатив в повному та своєчасному обсязі кредит, проценти та щомісячну комісію.

Позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов та ознайомлення з матеріалами справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання кредитного договору, строк дії договору, наявність заборгованості за кредитним договором, строк користування кредитом, погоджений розмір процентів за кредитом, комісій, графік погашення кредиту, штрафні санкції, наявність прострочення.

09.01.2019 року Фізичною особою-підприємцем Корольовим Олександром Олеговичем (далі - клієнт, відповідач), через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Заяву про приєднання до Умов та правил падання послуги "КУБ" (а.с. 14).

Відповідно до цієї заяви ФОП Корольов О.О. приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі -Умови), що розміщені на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" pb.ua.

Оскільки заява про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" підписана відповідачем 09.01.2019, саме вказана дата є датою укладення кредитного договору, відтак регулювання правовідносин сторін здійснюється розділом 3.2.8. Умов та Правил надання послуг "КУБ" у редакції, чинній з 09.02.2017.

Згідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" істотними умовами кредитного договору є такі умови:

банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагороди в обумовлені цим договором терміни (п.1.1.);

розмір кредиту: 90 000грн. (дев`яносто тисяч) (п.1.2.);

строк кредиту складає 12 місяців з дати видачі коштів клієнту (п.1.3.);

проценти (комісія) за користування кредитом: 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (п.1.4.);

порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цієї заяви та доступний клієнту у системі "Приват24 для бізнесу" (п.1.5.).

У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5. цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних в п. 1.4., сплатити Банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг (п.1.6.).

Клієнт доручає Банку розмістити у мережі Інтернет відомості про його бізнес проект, за яким Банк надає кредит (п. 1.7.).

Позивач вважає, що відповідач та АТ КБ "ПриватБанк" погодили істотні умови кредитного договору. Укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір містить усі істотні умови, які необхідні для договорів даного виду.

На виконання умов договору ФОП Корольову О.О. 09.01.2019 перераховано на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 90 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів, які перераховані 09.01.2019, отже строк їх повернення 09.01.2020.

Згідно додатку №1 до Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 09.01.2019 сторони погодили Графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом (а.с. 14 на звороті).

Позивач зазначає, що відповідач належним чином умови договору № б/н банківського обслуговування від 09.01.2019 не виконав, у зв`язку з чим позивачем нарахована та заявлена до стягнення заборгованість за кредитом у сумі 15 000,00 грн. (90 000,00 грн. - 75 000,00 грн.), 310,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 2 645,86 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 805,49 грн. - пеня.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов договору № б/н банківського обслуговування від 09.01.2019 в частині своєчасного повернення кредиту, що і стало причиною звернення з даним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, щодо своєчасного та у повному розмірі повернення кредиту, сплати відсотків, регулювання яких здійснюється на підставі ГК України, ЦК України.

Щодо суми заборгованості за кредитом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що договір від 09.01.2019 року укладений в письмовій формі у вигляді електронного документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі ст. 6 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (ст. 7, 8 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг).

До матеріалів справи позивачем надано копію електронного договору та протокол перевірки електронного цифрового підпису відповідача, проставленого ним (а.с.14-15).

Отже, кредитний договір б/н від 09.01.2019 року відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного Кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що Кредитний договір у формі заяви-приєднання підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, відповідачі на момент укладання договорів не заявляли додаткових вимог щодо умов договору, договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, зокрема про строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, строки сплати платежів.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Кредитного договору № б/н від 09.01.2019 року, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 90 000,00грн.

Відповідач частково виконав прийняті на себе зобов`язання з повернення кредиту. На момент звернення до суду заборгованість за кредитом складала 15 000,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а статтею 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На час розгляду спору, доказів остаточного повернення відповідачем Банку кредитних коштів у розмірі 15 000,00 грн. суду не надано.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача кредитних коштів у розмірі 15 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Щодо суми заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість.

Згідно з статтею 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, за несвоєчасне повернення кредиту, позивачем нараховані відсотки за прострочену заборгованість у розмірі 310,00 грн.

Оскільки розмір процентів за користування кредитом був зазначений заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ", суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення на його користь 310,00 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість.

Щодо суми заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач посилаючись на приєднання відповідача до "Умов та правил надання банківських послуг" нарахував 2 645,86 грн. заборгованості з комісії.

Судом досліджено, що підписана 09.01.2019 Фізичною особою-підприємцем Корольвим О.О. за допомогою ЕЦП (електронного цифрового підпису) заява про приєднання до умов та правил надання послуги "КУБ" не містить даних про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначеного її розміру, в т. ч. порядку сплати відсотків у вигляді щомісячної комісії.

Витяг з умов та правил надання послуги "КУБ", розміщений на сайті Приват Банку рb.ua, на який позивач посилається як на невід`ємну частину заяви від 09.01.2019 - не містить підтверджень, що саме з умовами цього витягу був ознайомлений, розумів та погодився позичальник, підписуючи електронним цифровим підписом заяву про приєднання до умов та правил надання послуги "КУБ", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо розміру, порядку нарахування та сплати відсотків у вигляді щомісячної комісії. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків у вигляді щомісячної комісії, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки.

Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі 916/2755/18.

З урахуванням вище викладеного у суду відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності обумовленої пунктами 3.2.8.3.2., 3.2.8.9. витягу з умов та правил надання банківських послуг, а саме стягнення заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у сумі 2 645,86 грн., у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог про стягнення пені, нарахованої за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст.231 ГК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно п. 1.6. Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5. заяви, клієнт зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.

З наведеного вбачається, що сторони при укладанні кредитного договору не визначили розмір пені.

У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (п. 6.31 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4156/18 від 10.12.2019).

До позовної заяви позивачем додано Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (розділ 3.2.8 Умови та правила надання кредиту "Кредит КУБ"), затверджений на засіданні Правління АТ КБ "Приватбанк" від 09.02.2017, протокол №10 (а.с. 16-22).

Між тим, в заяві відсутнє посилання саме на зазначену редакцію цих Умов та правил. Тобто в анкеті-заяві позичальника, яка ним підписана, відсутня умова щодо погодженого розміру пені, що свідчить про неприйняття позичальником запропонованих йому умов щодо розміру пені та приєднання як другої сторони до запропонованого договору в частині її нарахування та стягнення.

За викладеного, вимога про стягнення пені є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 1 715,31 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи підприємця Корольова Олександра Олеговича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 18 761,35 грн. за кредитним договором № б/н від 09.01.2019 року задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Корольова Олександра Олеговича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2019 року у розмірі 15 000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 310,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 715,31 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 12.03.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік