ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/672/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н.В., при секретарі судового засідання Луцюку Р.П., розглянув матеріали вх.№4-20/21 від 15.03.2021р.

За заявою: Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (65058, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 12, код ЄДРПОУ - 43879780, електронна адреса: )

До: ELOCIN LTD (Adress: 18/2, South Street, Vlt 1102, Valletta, Malta; Республіка Мальта, м. Валетта, Південна вулиця, буд.18/2) судновласника судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899)

про арешт судна

За участю представника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області): Тутейко А.В. в порядку самопредставництва.

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулась до Господарського суду Одеської області з заявою про арешт судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899), яке знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

В обґрунтування заяви Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) зазначає, що неї наявна непогашена морська вимога до судновласника судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899) компанії ELOCIN LTD, що випливає з порушення природоохоронного законодавства.

Заявник зазначає, що у відповідності до приписів ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст.110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у порушенні правил спеціального водокористування. Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до ст.304 Кодексу торговельного мореплавства України власник судна відповідає за шкоду від забруднення, заподіяну внаслідок витоку з його судна або скиду з нього нафти чи інших речовин, шкідливих для здоров`я людей або живих ресурсів моря.

Як стверджує заявник, 20.06.2019р. судно TANAIS DREAM (ІМО 9283899), яке належить компанії ELOCIN LTD, перебуваючи у внутрішніх морських водах України, в акваторії Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» скинуло зворотні води з перевищенням нормативів гранично допустимих концентрацій завислих речовин та заліза.

За вказаним фактом Державною екологічною інспекцією Кримсько-Чорноморського округу 21.06.2019р. розраховано збитки за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та пред`явлено претензію №100034 від 21.06.2019р. компанії ELOCIN LTD в розмірі 38 807,97 доларів США, що еквівалентно 1 075 042 грн 86 коп. станом на 11.03.2021р. відповідно до курсу НБУ.

Крім того, 21.06.2019р. начальником Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу було прийнято рішення про заборону на вихід судна з морського порту в зв`язку з заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу та несплатою штрафів чи претензій за порушення природоохоронного законодавства України.

Однак, капітаном судна TANAIS DREAM було порушено заборону на вихід судна з морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та судно покинуло відповідний порт.

Державна екологічна інспекція також зазначає, що 21.06.2019р. відносно капітана судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899) державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 59-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 24.06.2019р. відносно капітана судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899) державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 765 грн.

25 червня 2019р. на капітана судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899) було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст.59-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 765 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За даними заявника, компанією ELOCIN LTD не було сплачено на користь держави України заподіяні збитки у розмірі 38 807,97 доларів США, а капітаном судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899) не сплачено накладені на нього штрафи, що на думку заявника, свідчить про ухиляння судновласника ELOCIN LTD від відшкодування шкоди, заподіяної державі Україна шляхом скиду зворотних вод з перевищенням нормативів гранично допустимих концентрацій завислих речовин та заліза.

В подальшому, Державній екологічній інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) стало відомо, що судно TANAIS DREAM (ІМО 9283899) перебуває у внутрішніх морських водах України, а саме в акваторії морського порту Чорноморськ.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 41, 42 Кодексу торговельного мореплавства України, нормами Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 р., та ст.138 ГПК України, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної державі, Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулась до суду заявою про накладення арешту на судно TANAIS DREAM (ІМО 9283899) шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Щодо наявності у заявника права на звернення до суду заявою про арешт судна Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) зазначає, що відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017р. №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України встановлено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища», зокрема, утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Державної екологічної інспекції -Державну екологічну інспекцію Кримсько-Чорноморського округу, ліквідовано як юридичну особу публічного права територіальний орган Державної екологічної інспекції - Державну екологічну інспекцію Північно-Західного регіону Чорного моря.

Так, посадовою особою Державною екологічною інспекцією Кримсько-Чорноморського округу 21.06.2019р. розраховано збитки за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та пред`явлено претензію №100034 від 21.06.2019р. судновласнику судна TANAIS DREAM компанії ELOCIN LTD в розмірі 38 807,97 доларів США.

Постановою Кабінету Міністрів України №39 від 29.01.2020р. «Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції» прийнято рішення про ліквідацію Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу та встановлено, що Державна екологічна інспекція Кримсько-Чорноморського округу продовжує виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним територіальним органам Державної екологічної інспекції.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №39 від 29.01.2020р. Державною екологічною інспекцією України прийнято наказ від 27.05.2020р. №167 «Про питання діяльності Державних екологічних інспекцій в/у Одеській, Запорізькій, Херсонській, Миколаївській та Донецькій областях», яким визначено Державній екологічній інспекції Кримсько-Чорноморського округу припинити здійснення функцій та повноважень, визначених Положенням про Державну екологічну інспекцію Кримсько-Чорноморського округу, затвердженим наказом Держекоінспекції від 19.07.2019р. №192 та визначено, що Державна екологічна інспекція в Одеській області з 01.06.2020р. здійснює повноваження та функції Державної екологічної інспекції Кримсько- Чорноморського округу в межах юрисдикції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2020р. №802 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції» утворено як юридичну особу публічного права, зокрема, Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), ліквідовано як юридичну особу публічного права, зокрема, Державну екологічну інспекцію в Одеській області та Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області.

22 грудня 2020р. прийнято наказ №502 «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)», яким визначено Державній екологічній інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) забезпечити здійснення покладення на неї функцій і повноважень на відповідній території відповідно до Положення, Державній екологічній інспекції в Одеській області припинити здійснення функцій і повноважень.

Таким чином, заявник дійшов висновку, що Державна екологічна інспекція Південно- Західного округу (Миколаївська та Одеська області) є єдиним органом у межах територіальної юрисдикції стосовно реалізації повноважень щодо відшкодування завданих довкіллю збитків.

На підставі вищенаведеного заявник просить задовольнити заяву та накласти арешт на судно TANAIS DREAM (ІМО 9283899), яке належить компанії ELOCIN LTD, шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Розглянув матеріали заяви, вислухав пояснення представника заявника, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В свою чергу іншим заходом забезпечення позову, відповідно до п.9 ч. 1 ст.137 ГПК України, є арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Отже, арешт морського судна є окремим видом забезпечення позову у вигляді накладення арешту, відмінність якого полягає у специфіці об`єкту такого накладення.

Суд відзначає, що інститут забезпечення морської вимоги є особливим в Україні як за своєю суттю, так і за своїм регулюванням. Основною метою цього інституту є стимулювання судновласника до виконання наявних у нього зобов`язань перед кредиторами щодо морських вимог. Особливості процедури регулювання арешту морського судна в Україні встановлено нормами Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р.

Положенням п.2 ст.1 Міжнародної конвенції встановлено, що "арешт" означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р. морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Відповідно до ст.3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р. з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1. Судна вважаються такими, що мають того самого власника, коли всі частки власності належать тій самій особі або тим самим особам.

Також, якщо у випадку наявності договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник, несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, може бути накладено арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв`язку з такими морськими вимогами.

Наведене свідчить про можливість накладення арешту на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або інше судно власника чи фрахтувальника, які є відповідальними особами за морською вимогою і в момент виникнення вимоги були власниками чи фрахтувальниками конкретного судна.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 20 Кодексу торговельного мореплавства України власником судна є суб`єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

При цьому, судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах.

Фрахтувальником, в свою чергу, за змістом положень ст.203 Кодексу торговельного мореплавства України та ст. 912 Цивільного кодексу України є особа, що на підставі договору фрахтування набуває права володіння та користування судном від власного імені, тобто фактично є орендарем судна.

Тобто, саме фрахтувальник, за змістом положень Кодексу торговельного мореплавства України, після укладання договору фрахтування, фактично набуває права судновласника щодо користування судном від свого імені.

Як встановлено судом, Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) має морську вимогу, що виникла у зв`язку з спричиненням збитків у розмірі 38 807,97 доларів США державі Україна, заподіяних в результаті порушення компанією ELOCIN LTD природоохоронного законодавства.

Відповідно до ст.43 Кодексу торговельного мореплавства України судно, стосовно якого виникли морські вимоги, може бути арештовано тільки за наявності хоча б однієї з таких умов: а) вимога входить до категорії привілейованих вимог згідно з пунктами 1, 2, 3-5 і 7 статті 358 цього Кодексу; б) вимога ґрунтується на зареєстрованій заставі судна; в) вимога стосується права власності на судно або володіння ним; г) вимога, не зазначена у пунктах "а", "б", і "в" цієї статті, але якщо особа, якій судно належить на праві власності на час виникнення вимоги, несе відповідальність за цією вимогою і є його власником на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна; фрахтувальник судна за бербоут-чартером несе відповідальність за цією вимогою і є фрахтувальником судна за бербоут-чартером або власником його на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна. Будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером. Це правило не застосовується до вимог про право власності на судно чи володіння ним.

Згідно п.2 ч.1 ст.358 Кодексу торговельного мореплавства України підлягають переважному задоволенню перед іншими вимогами, у тому числі перед вимогами, забезпеченими заставою у другу чергу - вимоги щодо ядерної шкоди і забруднення моря, а також знищення наслідків забруднення.

Відповідно до ст.304 Кодексу торговельного мореплавства України власник судна відповідає за шкоду від забруднення, заподіяну внаслідок витоку з його судна або скиду з нього нафти або інших речовин, шкідливих для здоров`я людей або живих ресурсів моря (далі - забруднюючі речовини), за винятком випадків, передбачених статтею 305 цього Кодексу. Шкода від забруднення - це шкода, заподіяна за межами судна забруднюючими речовинами морському середовищу, узбережжю або будь-яким іншим об`єктам (суднам, рибопромисловим знаряддям тощо). Вона включає також вартість розумних заходів, вжитих будь-якою особою після події, що могла спричинити або спричинила витік чи скид забруднюючих речовин, для відвернення або зменшення шкоди від забруднення, а також збитки, заподіяні внаслідок вжиття таких заходів.

Однак, з наданих до заяви документів неможливо встановити судновласника (фрахтувальника) судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899). Так, вимоги щодо арешту судна, заявлені до компанії ELOCIN LTD, ґрунтуються на тому, що компанія ELOCIN LTD було визнано винною у забрудненні вод акваторії морського порту Чорноморськ особою, про що було зазначено в претензії №100034 від 21.06.2019р. При цьому, жодних доказів того, що компанія ELOCIN LTD є судновласником (фрахтувальником) відповідного судна матеріали заяви не містять.

Таким чином, на підставі наданих Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) документів неможливо встановити, що ELOCIN LTD є судновласником (фрахтувальником) TANAIS DREAM (ІМО 9283899), тобто особою, яка має щодо вказаного судна відповідне речове право станом на даний час, та що компанія ELOCIN LTD була судновласником (фрахтувальником) TANAIS DREAM (ІМО 9283899) станом на 21.06.2019р.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що вимоги щодо арешту судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899) шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" не відповідають положенням Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (вх.№4-20/21 від 15.03.2021р.) ELOCIN LTD про арешт судна TANAIS DREAM (ІМО 9283899), яке знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Чорноморськ Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 17.03.2021р.

Суддя Н.В. Рога