РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2021Справа № 50/362 (910/17593/20)

За позовом ГУ ДПС у м. Києві

до будівельного управління Державного управління справами (БУ ДУС)

про стягнення 737.605, 42 грн. в межах справи № 50/362

Суддя Пасько М.В.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 737.605, 42 грн. в межах справи № 50/362.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків.

24.04.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розглянувши матеріали справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

В поданій позовній заяві ГУ ДПС у м. Києві (далі - позивач) просить суд стягнути з будівельного управління Державного управління справами (БУ ДУС) (далі - відповідач) заборгованість з податку на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 669.916,00 грн., а також штрафні санкції в розмірі 65.580,19 грн. та пеню в розмірі 2.109, 23 грн. на підставі податкових повідомлень-рішеннь від 04.01.2018 № , від 15.02.2018 № , від 22.08.2019 № та від 23.10.2019 №015999405.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимог закону відповідач не сплатив заборгованість перед бюджетом.

Відповідач не надав суду відзиву чи інших документів, які б могли спростувати обставини викладені в позовній заяві.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

П.п.16.1.4, п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. п. 14.1.175, п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, зазначена сума податкового боргу виникла на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкової звітності (копії декларацій та розрахунків додаються), але не сплачених у визначеному законом порядку.

Як зазначає п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до Податкового кодексу України податкове зобов`язання, визначене у встановленому законодавством порядку податковим органом, вважається узгодженим з моменту закінчення терміну наданого для оскарження рішення податкового органу.

У випадку оскарження рішення контролюючого органу до суду, зобов`язання вважається узгодженим з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Проте, як вбачається із картки особового рахунку відповідача сплата самостійно задекларованих зобов`язань не відбувалась.

Оскільки товариством самостійно задекларовані суми податкових у встановлений законодавством термін не сплачувались, на задекларовані суми нараховувалась пеня передбачена ст. 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Контролюючими органами за місцем обліку Будівельного управління Державного управління справами вживалися відповідні заходи, щодо стягнення боргу з платника, а саме: ДПІ у Печерському районі м. Києва було виставлено податкові вимоги № 1/1179 від 04.02.2009 року та податкову вимогу № 2/3847 від 27.04.2009 року.

Контролюючими органами за місцями обліку Відповідача було здійснено всі заходи спрямовані для погашення податкової заборгованості. Однак, вищевказані дії не призвели до повного погашення податкового боргу.

Згідно п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено право податкового органу - звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України передбачено, що органами стягнення є виключно органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу у межах повноважень.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з будівельного управління Державного управління справами (БУ ДУС) (вул. Садова,1/14, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 31407993) на користь Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка 33/19, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код 43141267) основну заборгованість в розмірі 669.916,00 грн., штрафні санкції в розмірі 65.580,19 грн., пеню в розмірі 2.109, 23 грн. та судові витрати в розмірі 11.064, 08 грн.

3.Видати наказ відповідно до ст. 327 ГПК України.

4.Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та строк визначені розділом ІV ГПК України.

Суддя М.В. Пасько