ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. Справа № 922/4098/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС", смт. Васищево, Харківський р-н., Харківської обл.
про стягнення 1103582,90 грн
за участю представників сторін:

позивача Комарова Д.Д., (посвідчення № 1800);

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС", смт. Васищево, Харківський р-н., Харківської обл. (далі за текстом - відповідач) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1103582,90 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що відповідач без правовстановлюючих документів в період з 01.01.2020 по 30.11.2020 використовував земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0050 за адресою: м. Харків, вул. Римарській, 32 з метою обслуговування належних останньому нежитлових будівель, внаслідок чого відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати за рахунок позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; дану справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2021.

Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 18.01.2021, від 01.02.2021 та від 22.02.2021 підготовче засідання відкладалось.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 10.03.2021.

На судове засідання 10.03.2021 прибув представник позивача, який просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач на судове засідання 10.03.2020 свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання про що свідчать долучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення, відповідно до яких останній отримав надіслані на його адресу копії ухвал господарського суду Харківської області від 22.12.2020, від 18.01.2021 та від 22.02.2021 (а. с. 69, 84, 104).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Харківської міської ради від 20.06.2018 № 1132/18 ТОВ «ТНС» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки загальною площею 0.1800 га по вул. Римарській, 32 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-4, А-4» (адміністративного призначення), літ. «Г-1» (гараж), літ. «Ж-1» (гараж), літ. «Н-1» (гараж), літ. «Т-1» (гараж)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.11.2020 № 232682670 право власності на нежитлові будівлі літ. «Н-1» загальною площею 184,2 кв. м., літ. «Г-1» загальною площею 37,8 кв. м., літ. «Ж-1» загальною площею 32,5 кв. м., літ. «А-4, А-4» загальною площею 2260,1 кв .м. по вул. Римарська, 32 зареєстровано за TOB «ТНС» на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2018 № 339.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.11.2020 № 232682936 право власності на нежитлову будівлю літ. «Т-1» загальною площею 19,6 кв.м. по вул. Сумській, 21 зареєстровано спільно частково по 1/2 за ТОВ «ТНС» на підставі договорів купівлі-продажу від 04.05.2018 № 887, від 05.05.2018 № 890.

Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32, розташовані нежитлові будівлі літ. «Н-1», літ. «Г-1», літ «Ж-1», літ. «А-4, а-4», літ. «Т-1», право власності на які зареєстровано за ТОВ «ТНС».

Факт розташування всіх вказаних вище об`єктів нерухомості, право власності на які зареєстроване за ТОВ «ТНС», у межах земельної ділянки площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32 у м. Харкові підтверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки та графічними матеріалами місця розташування земельної ділянки.

Відповідно до графічних матеріалів розташування земельної ділянки для експлуатації та обслуговування об`єкту: нежитлових будівель літ. «А-4, А-4» (адміністративного призначення), «Г-1» (гараж), «Ж-1» (гараж), «Н-1» (гараж) та літ. «Т-1» (гараж) розробнику (TOB «ТНС») рекомендовано упорядкувати адресу, за якою зареєстроване право власності на літ. «Т-1».

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру від 02.07.2020 № НВ- 20 земельна ділянка по вул. Римарській, 32 у м. Харкові з кадастровим номером :01:015:0050 сформована як об`єкт цивільних прав 10.09.2018; площа земельної ділянки 0,1875 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) (код ЦВПЗ 03.10); вид використання - для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-4, А-4» (адміністративного призначення), літ. «Г-1» (гараж), літ. «Ж-1» (гараж), літ. «Н-1» (гараж), літ. «Т-1» (гараж).

Відповідно до інформації Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 № 1348/116-20 у Відділі у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутня інформація про надання витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0050.

Заходами самоврядного контролю встановлено, що ТОВ «ТНС» з 10.09.2018 по теперішній час використовує земельну ділянку (кадастровий номер :01:015:0050) площею 0,1875 га по вул. Римарській, 32 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до вказаного витягу з Державного земельного кадастру речові права на зазначену земельну ділянку за ТОВ «ТНС» не зареєстровані.

Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку по вул. Римарській, 32 у м. Харкові з кадастровим номером :01:015:0050 та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,1875 га по вул. Римарській, 32 у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Таким чином, у період з 10.09.2018 по 30.11.2020 земельна ділянка площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32 у м. Харкові використовується ТОВ «ТНС» без документів, що посвідчують право власності або право користування нею.

Як свідчать матеріали справи, 16.11.2020 Головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Марковим А.Ю. в порядку ст. 189 Земельного Кодексу України здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що з 10.09.2018 по теперішній ТОВ «ТНС» час використовує земельну ділянку площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель по вул. Римарській, 32, у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України; обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32, розташовані нежитлові будівлі літ. «Н-1», літ. «Г-1», літ «Ж-1», літ. «А-4, а-4», літ. «Т-1», право власності на які зареєстровано за ТОВ «ТНС»; також встановлено, що земельна ділянка використовується ТОВ «ТНС» для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ «Н-1», літ. «Г-1», літ. «Ж-1», літ. «А-4, а-4», літ. «Т-1»,

За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Римарській, 32 у м. Харкові від 16.11.2020.

Позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі, зокрема, вказує, що відповідач набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, всупереч вимог ст. ст. 120, 125 ЗК України, належним чином та у встановленому законодавством порядку не уклав з позивачем договору оренди на вказану земельну ділянку. При цьому, оскільки, такий договір не укладено, позивач вважає, що відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Згідно з наданими позивачем розрахунками, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню останнім за період користування земельною ділянкою з 01.01.2020 по 30.11.2020 становить 1103582,90 грн.

Як зазначає позивач, розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати у період з 01.01.2020 по 30.11.2020 здійснювався ним на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32 у м. Харкові від 30.06.2020 № 4584, виданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Обставини щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в сумі 1103582,90 грн. за користування земельною ділянкою по вул. Римарській, 32 у м. Харкові (кадастровий номер :01:015:0050) за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі. Позивач вважає, що грошові кошти в зазначеному розмірі відповідач зобов`язаний відшкодувати на користь позивача на підставі ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з положень ст. 120 ЗК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас, за змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Однак, відповідач, набувши право власності на нерухоме майно нежитлові будівлі літ «Н-1», літ. «Г-1», літ. «Ж-1», літ. «А-4, а-4», літ. «Т-1», що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32 у м. Харкові належним чином не оформив право користування цією земельною ділянкою, та не уклав з Харківською міською радою відповідного договору оренди.

Суд також враховує, що факт використання відповідачем земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул.. Римарська, 32 саме площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) з метою експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Н-1», літ. «Г-1», літ «Ж-1», літ. «А-4, А-4», літ. «Т-1». підтверджується актом від 16.11.2020 (а. с. 48-49).

Відомості про земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул.. Римарська, 32 саме площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) містяться в Державному земельному кадастрі, що означає сформованість земельної ділянки. Формування земельної ділянки неможливе без визначення її площі та меж.

Відповідно до ст. 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

ТОВ "ТНС" не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки за адресою вул.. Римарська, 32 у м. Харкові, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України).

У справі, яка розглядається, Харківська міська рада звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог посилається на положення статей 1212-1214 ЦК, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 1103582,90 грн., зауважує, що ця сума є сумою несплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "ТНС" орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди за період з 01.01.2020 по 30.11.2020, внаслідок чого Харківська міська рада була позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1212 ЦК досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди (ст. ст. 22, 1166 ЦК України) таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК вина не має значення, оскільки, важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

В п. 65 постанови від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Крім того, правомірність заявлених Харківською міською радою вимог підтверджується також постановами Верхового Суду від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, у яких Верховний Суд застосував положення ч. 2 ст. 20 і ч. З ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», відповідно до якої дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В даному випадку, як вже зазначалось, відомості про земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Римарська, 32 площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) містяться в Державному земельному кадастрі, що означає сформованість земельної ділянки. Формування земельної ділянки неможливе без визначення її площі та меж.

З аналізу змісту норм ст. ст. 1212-1214 ЦК України, абз. 4 ч. 1 ст. 144, абз. 5 ч. 1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

По-перше, судом встановлено, що відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно кошти, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Римарська, 32, а саме: площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050).

Суд зауважує, що збереження (заощадження) цього майна почалося з моменту набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю за зазначеною адресою. Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи згідно ст. 181 ЦК України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлю автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля.

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.

По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Згідно ст. 206 ЗК України, п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною в т. ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст. ст. 1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Також правова позиція щодо необхідності стягнення коштів у порядку кондикційних зобов`язань за фактичне землекористування з порушенням вимог законодавства підтверджується усталеною практикою Верховного Суду, викладеної у постановах які прийняті за результатами розгляду тотожних за своїм змістом та предметом спорів, зокрема, постанова Верховного Суду від 10.02.2020 по справі № 922/981/18, від 25.02.2020 по справі № 922/748/19, від 29.05.2020 по справі № 922/2843/19, від 02.06.2020 по справі № 922/2845/19, від 02.06.2020 по справі № 922/2417/19 та від 28.02.2020 по справі № 913/169/18.

Згідно з п. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати здійснювався позивачем з урахуванням витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32 у м. Харкові від 30.06.2020 № 4584, виданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Харківської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС" грошових коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 суд визнає такими, що ґрунтуються на вимогах Закону.

Згідно з наданим позивачем розрахунком безпідставно збережених коштів (а. с. 47) сума яку має сплатити відповідач за таке користування становить 1103582,90 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок суд констатує його арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, за наслідками розгляду справи заявлений позов підлягає задоволенню повністю, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1103582,90 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування за користування земельною ділянкою площею 0,1875 га (кадастровий номер :01:015:0050) по вул. Римарській, 32 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 31.11.2020.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 123, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 16553,74 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 231-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС" (адреса: 62495, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Васищеве, в`їзд Орешкова, будинок 1-А; ) на користь Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7; ):

1103582,90 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Римарська, 32 у м. Харкові (кадастровий номер :01:015:0050) за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 (з зарахуванням за реквізитами: код класифікації доходів бюджету: 24062200; номер рахунку: (IBAN) UA 0020002, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999649, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач: УК м. Харкова);

16553,74 грн. судового збору (з зарахуванням на р/р (IBAN) UA 0032986; отримувач: Харківська міська рада; Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ; МФО банку: 820172, ).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "12" березня 2021 р.

Суддя О.І. Байбак