ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Справа № 918/1174/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

ініціюючого кредитора - Пінак Є.Р., Клецькой А.А.;

боржника - Штогрін В.С., Давидюк М.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року (повний текст складено 10.02.2021) у справі №918/1174/20 (суддя Войтюк В.Р.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології"

до Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року у справі №918/1174/20 відкрито провадження у справі про визнання банкрутом Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут".

Визнано вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" у розмірі 5 338 162 (п`ять мільйонів триста тридцять вісім тисяч сто шістдесят два) грн 14 коп.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" до 19 липня 2021 року.

Розпорядником майна призначено Гуцал Тамару Михайлівну (свідоцтво № 1035 від 03 червня 2013 року, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 29).

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ПрАТ "Укренергозбут" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут".

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи.

Ініціюючий кредитор - ТОВ "Газотурбіні технології" у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники ініціюючого кредитора та боржника повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників ініціюючого кредитора та боржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року у справі №918/1174/20 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" та призначено підготовче засідання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" в обґрунтування поданої заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначає наступне.

25 травня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" (заявник/продавець) та Закритим акціонерним товариством "Укренергозбут" (боржник/покупець) був укладений договір №Б-10-292/1 купівлі-продажу векселів (далі - договір), а саме: АА 2109249, виданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" (ідентифікаційний код: 32344793); АА 2109250, виданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" (ідентифікаційний код: 32344793). Всього два векселі загальною номінальною вартістю 137 938 200 грн. 00 коп. (п. 1.1. договору).

Договірна вартість продажу векселів 137 838 300 грн. 00 коп. (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору, покупець зобов`язаний сплатити договірну вартість векселів продавцю на поточний рахунок продавця, вказаний в п. 8, не пізніше 30 червня 2012 року з наступним призначенням платежу: "За прості векселі з іменним індосаментом згідно договору №Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, без ПДВ".

Продавець зобов`язаний передати покупцю векселі, відповідно акту прийому-передачі, не пізніше 25 травня 2010 року. Право власності на векселі переходить від продавця до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі векселів (п.п. 2.4., 2.5. договору).

Згідно до п. 3.1. договору за невиконання або виконання неналежним чином сторонами своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України та даним договором.

Відповідно до п. 3.2. договору, за прострочення виконання своїх зобов`язань, передбачений п. 2.3. цього договору, покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми прострочення, за кожний календарний день прострочення платежу. За прострочення виконання своїх зобов`язань, передбачених п. 2.4. цього договору, продавець сплачує на користь покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми прострочення, за кожний календарний день прострочення платежу (п. 3.3. договору).

Договір вважається укладеним та набирає чинність моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 30 червня 2012 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Відповідно до додаткової угоди від 15 грудня 2011 року до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, сторонами договору погоджено наступні зміни, а саме викладено п. 2.3. договору у наступній редакції "Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти... не пізніше 25 грудня 2012 року", та п. 5.1. договору у наступній редакції "договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2012 року".

Відповідно до додаткової угоди від 17 грудня 2013 року до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, сторонами договору погоджено наступні зміни, а саме викладено п. 2.3. договору у наступній редакції "Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти... не пізніше 25 грудня 2014 року", та п. 5.1. договору у наступній редакції "договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2014 року".

Відповідно до додаткової угоди від 17 грудня 2014 року до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, сторонами договору погоджено наступні зміни, а саме викладено п. 2.3. договору у наступній редакції "Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти... не пізніше 25 грудня 2015 року", та п. 5.1. договору у наступній редакції "договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2015 року".

Відповідно до додаткової угоди від 17 грудня 2015 року до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, сторонами договору погоджено наступні зміни, а саме викладено п. 2.3. договору у наступній редакції "Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти... не пізніше 25 червня 2017 року", та п. 5.1. договору у наступній редакції "договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 червня 2017 року".

Відповідно до додаткової угоди від 25 червня 2017 року до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, сторонами договору погоджено наступні зміни, а саме викладено п. 2.3. договору у наступній редакції "Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти... не пізніше 31 грудня 2019 року", та п. 5.1. договору у наступній редакції "договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2019 року".

Згідно акту прийому-передачі векселів від 25 травня 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" передало, а Закрите акціонерне товариство "Укренергозбут" прийняло прості векселі загальною номінальною вартістю 137 938 200,00 грн.

Однак, Приватне акціонерне товариство "Укренергозбут" взяті на себе зобов`язання відповідно до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року виконало не в повному обсязі, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" в розмірі 4 628 245,00 грн.

Зазначене стало підставою для звернення ТОВ "Газотурбінні технології" до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут".

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

Заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Відповідно до ч.1 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Як вбачається, заявником при зверненні до суду з заявою про ініціювання процедури банкрутства Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут", на підтвердження своїх вимог було подано копію договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, копію акту приймання-передачі векселів від 25 червня 2010 року, копії додаткових угод до договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, копії виписок по рахункам, копію угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15.11.2019, копії актів звірки взаєморозрахунків.

Судом встановлено, що договір № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками сторін. Вищевказаний договір є чинним та обов`язковим до виконання.

Як вже зазначалося вище, 25 травня 2010 року предмет договору (векселі) передано Товариством з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" Приватному акціонерному товариству "Укренергозбут" згідно акту прийому-передачі векселів від 25 травня 2010 року. Вказаний акт прийому-передачі векселів підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень/заперечень.

Вищевикладеним підтверджується факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" взятих на себе договірних зобов`язань по передачі у власність Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" векселів відповідно до договору від 25 травня 2010 року №Б-10-292/1.

Натомість, Приватне акціонерне товариство "Укренергозбут" свої договірні зобов`язання щодо проведення розрахунків виконувало неналежним чином.

01.11.2019 між ТОВ "Газотурбінні технології" та ПрАТ "Укренергозбут" підписано акт взаєморозрахунків по договору № Б-10-292/1 від 25.05.2010 року, згідно якого заборгованість станом на 01 листопада 2019 року складає 22 753 837,00 грн.

15.11.2019 між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "Газотурбінні технології" було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до умов якої сторони погодили, що залишок зобов`язання (заборгованості) ПрАТ "Укренергозбут" перед ТОВ "Газотурбінні технології", яке виникло за договором № Б -10-292/1 від 25.05.2010, становить 4 628 245,00 грн.

18.11.2019 між ТОВ "Газотурбінні технології" та ПрАТ "Укренергозбут" підписано акт взаєморозрахунків по договору № Б-10-292/1 від 25.05.2010, згідно яого заборгованість станом на 18 листопада 2019 року складає 4 628 245,00 грн.

Станом на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство заборгованість за договором № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року складає 4 628 245,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" в період з серпня 2010 року по листопад 2019 року, платіжними дорученнями, актами взаєморозрахунків по договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року та угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15 листопада 2019 року.

Крім того, у відповідності до п.3.2 договору заявником (кредитором) за несвоєчасне виконання зобов`язань нараховано боржнику пеню в сумі 709 917,14 грн.

Отже, судами обох інстанцій встановлено, що заборгованість Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" підтверджена належними та допустимими доказами долученими до матеріалів справи, не спростована боржником та складає 5 338 162,14 грн.

В матеріалах справи відсутні докази задоволення боржником у повному обсязі вимог кредитора, які містяться у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство.

При цьому, посилання боржника на те, що сума заборгованості не підтверджена належними та допустимими доказами, колегією суддів до уваги не беруться оскільки як встановлено вище, сума заборгованості по договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: виписками по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" з серпня 2010 року по листопад 2019 року, платіжними дорученнями, актом взаєморозрахунків по договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року та угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15 листопада 2019 року.

Судом встановлено, що договір № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року та акт прийому-передачі векселів є чинними, що не оспорюються сторонами.

Крім того слід зазначити, що боржник - Приватне акціонерне товариство "Укренергозбут" упродовж 10 років виконувало взяті на себе зобов`язання щодо здійснення розрахунків за договором № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Протилежне боржником не спростовано.

На думку колегії суддів, враховуючи закріплений процесуальним законодавством принцип змагальності сторін, апелянт не був позбавлений можливості, у разі наявності сумнівів з приводу достовірності та справжності наданих заявником на підтвердження розміру заборгованості виписок по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" з серпня 2010 року по листопад 2019 року, звернутися до відповідної банківської установи із запитом задля встановлення правильності оформлення платіжних документів, обставин перерахування грошових коштів тощо. Проте, такі докази не надано ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII (далі - КУзПБ), який введено в дію 21.10.2019, цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Положеннями статті 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, законодавцем не обмежено перелік підстав, з яких виникають грошові зобов`язання боржника перед кредиторами. Такими підставами можуть бути укладені боржником договори (правочини), грошові зобов`язання зі сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, які виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо, та які мають бути виражені у грошових одиницях. Новелою цього Кодексу є те, що для відкриття справи про банкрутство не вимагається підтвердження розміру грошових вимог ініціюючого кредитора до боржника за судовим рішенням про стягнення боргу.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора визначений статтею 39 КУзПБ.

Положення частин першої-третьої, п`ятої статті 39 КУзПБ передбачають, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог боржником до проведення підготовчого засідання у справі.

Водночас, відповідно до положень КУзПБ законодавець, на відміну від Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відмовився від таких умов відкриття провадження у справі про банкрутство, як обґрунтування ініціюючим кредитором (чи декількома кредиторами у випадку подання єдиної заяви про відкриття процедури банкрутства) доказів відкриття виконавчого провадження не менше трьох місяців до моменту відкриття процедури банкрутства, а також мінімального сукупного розміру безспірних вимог кредитора (кредиторів), що становив не менше трьохсот розмірів мінімальних заробітних плат.

Підставою для відмови у відкритті провадження у справі законодавцем у частині шостій статті 39 КУзПБ визначено те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №910/4658/20 та від 24.09.2020 у справі №916/3619/19.

Отже, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є необхідною передумовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Положеннями статті 36 КУзПБ, з метою реалізації засад змагальності при розгляді справи про банкрутство у підготовчому засіданні, боржнику надано право на подання відзиву на заяву про відкриття провадження у справі та викладення своїх заперечень щодо вимог заявника (заявників) з наданням доказів необґрунтованості таких вимог.

Заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора), який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КУзПБ, правовий висновок про що зроблено Верховним Судом у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20 (пункт 95).

Водночас, Верховний Суд зауважує, що у місцевого господарського суду під час проведення підготовчого засідання відсутня можливість вирішення такого спору про право, що у свою чергу пов`язано з особливостями позовного провадження, як то пред`явлення позову, можливості подання зустрічного позову, складу учасників справи у позовному провадженні, прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також приймаючи до уваги принцип диспозитивності господарського судочинства.

Відтак, встановлення господарським судом у підготовчому засіданні обставин наявності відкритого позовного провадження з розгляду спору щодо дійсності грошового зобов`язання, на підставі якого заявлено вимоги ініціюючого кредитора до боржника, зумовлює обов`язок суду відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство за такою заявою кредитора в порядку частини шостої статті 39 КУзПБ.

Для встановлення наявності спору про право недостатньо лише заяви боржника, в якій останній заперечує борг, а він зобов`язаний надати суду належні та допустимі докази обставин, які підтверджують спір та які в подальшому будуть досліджуватися судом.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом першої інстанції встановлено відсутність порушеної справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" у господарському, цивільному, адміністративному, кримінальному судочинстві, яка б свідчила про наявність спору про право.

При цьому, доводи боржника про пред`явлення ним до господарського суду міста Києва позову до ініціюючого кредитора про визнання додаткових угод до договору № Б-10-292/1 купівлі-продажу векселів від 25.05.2010 недійсними, на яких ґрунтуються грошові вимоги, заявлені як підстава для відкриття щодо боржника справи про банкрутство, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки вказаний позов подано (26 січня 2021 року) після прийняття до розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (22 грудня 2020 року). Тобто, спір про право заявлено після прийняття судом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, що на думку суду свідчить про навмисне створення боржником підстав для відмови у відкритті провадження про банкрутство останнього.

Крім того, на дату проведення підготовчого засідання 05.02.2021 були відсутні відомості про відкриття компетентним судом, до якого звернувся боржник, провадження у справі з розгляду спору щодо дійсності укладених між боржником та ініціюючим кредитором додаткових угод.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, вбачається, що провадження у справі №910/1180/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" про визнання додаткових угод недійсними відкрито лише 08.02.2021 (ухвала Господарського суду міста Києва від 08.02.2021), тобто після проведення підготовчого засідання у даній справі.

Крім того, у поданій ПрАТ "Укренергозбут" позовній заяві про визнання додаткових угод до договору № Б-10-292/1 купівлі-продажу векселів від 25.05.2010 недійсними йдеться лише про перевищення повноважень керівником під час їх підписання. Тобто, основний договір не ставиться під сумнів. Також не ставиться під сумнів повне виконання кредитором своїх зобов`язань, визначених договором, шляхом передачі векселів ще у 2010 році, тобто 10 років тому.

Дійсність додаткових угод, які оспорює боржник підтверджена проведенням останнім на виконання цих угод 50 платежів упродовж 7 років після укладення першої додаткової угоди та 16 платежів упродовж 2 років після укладення останньої додаткової угоди. На виконання умов договору боржником упродовж 10 років систематично виконувались його умови і проведено 66 платежів (перший 02.08.2010, останній 06.05.2019).

Тобто, боржником у продовж 10 років 66 разів у письмовій формі підтверджено чинність основного договору та додаткових угод до нього.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сам факт подання боржником позову щодо боргу до суду після подання кредитором заяви про відкриття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не може розглядатися як беззаперечний доказ наявності спору про право, оскільки боржнику не обмежено право звернення до суду з такою кількістю позовів, яку він сам визначить, однак про наявність спору вони свідчитимуть лише тоді, коли будуть підтверджені належними та допустимими доказами, які вказують на спір про право.

Надання факту подання будь-якого позову сили беззаперечної наявності спору про право суперечитиме принципу оцінки судом наявності такого спору, оскільки в такому випадку його наявність установлюється боржником шляхом пред`явлення позову.

Щодо подання боржником повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, то колегія суддів зазначає.

Так, 04 лютого 2021 року, тобто після подання заяви про відкриття провадження у справ про банкрутство, боржником подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2021 року № 0000477.

У повідомлені боржник зазначає, що акти звірок від 01 листопада 2019 року та 18 листопада 2019 року а також угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15 листопада 2019 року, містять ознаки підроблення, які полягають в тому, що останні керівником боржника не підписувалися, печатка підроблена та вказані документи відсутні у боржника.

Разом з тим, судами обох інстанцій встановлено, що керівник боржника, який підписував зазначені документи, ні до правоохоронних органів, ні до суду з заявою про те, що вони ним не підписувались і його підписи підроблені, не звертався.

Також не беруться до уваги доводи боржника про те, що у останнього відсутні зазначені акти звірок та угоди, оскільки будь-які службові розслідування, перевірки з цього приводу не проводились, у колишнього керівника боржника, який підписував вказані документи, пояснення не відібрані.

До того ж, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищеказане повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення не встановлює наявності спору про право, оскільки наявність спору встановлюється судом, а не боржником шляхом звернення до правоохоронних органів.

Також безпідставними є доводи боржника, що у останнього відсутні документи про проведення перерахувань грошових коштів по договору в період з 2010 по 2019 роки, оскільки ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що боржником не подано суду свого розрахунку (контррозрахунку) заборгованості, тоді як проведення оплати векселів згідно договору є його зобов`язанням та саме він повинен надавати докази вказаних обставин, а не кредитор, який виконав свої зобов`язання ще 25 травня 2010 року. Не надано боржником і пояснень причин збільшення (а не зменшення) ним розміру заборгованості шляхом заперечення укладення угоди про зарахування зустрічних зобов`язань.

При цьому суд зазначає, що боржником не ставиться під сумнів належне виконання кредитором зобов`язань відповідно до договору, а повідомленням в правоохоронні органи та поданням позову лише ставиться під сумнів розмір його заборгованості в сторону її збільшення, а не зменшення, що є додатковим доказом видимості створення спору про право.

Крім того слід зазначити, що ухвалою Апеляційного суму міста Києва від 16 серпня 2018 року у справі №757/32791/18-к ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2018 року, якою задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України Паршутіна А.Б., та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках ПАТ "Укренергозбут" () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , ТОВ "Промінек" () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , що відкриті в ПАТ "КБ "АКОРДБАНК" (МФО 380634), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, буд. 6, з забороною розпоряджатися грошовими коштами, що містяться на вказаних рахунках, та грошовими коштами, які в подальшому надходитимуть на вказані рахунки за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обовязкових платежів до державного бюджету, залишено без змін, а апеляційні скарги представника ПАТ "Укренергозбут" та ТОВ "Промінек", адвоката Рекун А.І., - без задоволення.

Вказаний факт свідчить про відсутність можливості боржника виконувати свої фінансові зобов`язання перед кредиторами.

У постанові від 03 червня 2020 року у справі № 905/2030/19 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Отже, зважаючи на вказані обставини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заявник (кредитор) з метою захисту свого порушеного права по оплаті договору № Б-10-292/1 від 25 травня 2010 року, яке неефективно відновлювати в порядку позовного провадження, правомірно звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене та зважаючи на відсутність доказів, що беззаперечно свідчать про наявність спору про право у вимогах ініціюючого кредитора, заявлених на підставі договору №Б-10-292/1 купівлі-продажу векселів від 25.05.2010 та додаткових угод до нього, а саме заперечень боржника щодо вимог ініціюючого кредитора у вигляді позову (позовів) щодо оспорення дійсності правочинів, на яких ґрунтуються вимоги ініціюючого кредитора, який (які) пред`явлено до кредитора до моменту його звернення (17.12.2020) із заявою про відкриття щодо боржника справи про банкрутство в порядку статті 34 КУзПБ, місцевий господарський суд за результатами проведення підготовчого засідання дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут" за вимогами ТОВ "Газотурбінні технології" на суму 5 338 162,14 грн, які не погашені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (до 05.02.2021).

При цьому, безпідставними є доводи апелянта щодо неправомірної відмови судом першої інстанції у задоволенні заяви про відвід судді Войтюка В.Р., оскільки наведені в ній обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених ст.35 ГПК України, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді Войтюка В.Р. при розгляді даної справи. Підстави для відводу судді Войтюка В.Р. від розгляду даної справи зводяться виключно до незгоди заявника з процесуальними діями та рішеннями судді. В силу приписів частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони із процесуальними рішеннями судді (у тому числі й відмова у задоволенні клопотань) не може бути підставою для відводу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано правових висновків щодо застосування статті 39 КУзПБ у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі №910/16413/19 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, колегією суддів відхиляються, оскільки фактичні обставини цієї справи та вказаних різняться, зокрема через наявність у даних справах на момент звернення ініціюючого кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та на час винесення ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника відкритого позовного провадження, в межах якого вирішувався спір про право, результати якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року у справі №918/1174/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №918/1174/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "18" березня 2021 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.