РІШЕННЯ

09 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/124/21
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., при секретарі Скороход А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фермерського господарства "ЖУРАВУШКА", вул. Рибальська, буд. 2А, с.Пухівка, Броварський район, Київська область, 07413,

до відповідача: Дочірнього підприємства "Лугове", вул. Прокопа Гацька, буд. 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040,

про стягнення 500 629,98 грн

представники сторін: позивача-Гнєзділова Н.В.

В судовому засіданні, на підставі ч.1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Лугове" 500 629,98 грн заборгованості, з яких 461 368,80 грн боргу по оплаті за отриману продукцію, 23 031,11 грн інфляційних втрат, 16 230,07 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у порушення усних домовленостей не оплачено повну вартість отриманої продукції на підставі видаткової накладної №РН-005191 від 03.12.19.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.21 справа № 927/124/21 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.02.21 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 09.03.21, встановлено процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив на позов, заперечень тощо.

Правом участі у судовому засіданні відповідач не скористався. Про час та місце розгляду справи відповідач був обізнаний, про що свідчить наявна в матеріалах справи заява директора ДП «Лугове» Колодій І.В. від 15.02.21 про ознайомлення з матеріалами справи, відповідно до відмітки представника відповідача на заяві (а.с.36) своє процесуальне право на ознайомлення останнім реалізовано 15.02.21.

В судовому засіданні 09.03.21 представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв або клопотань на адресу суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не подано відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

Установлено, що між Фермерським господарством "ЖУРАВУШКА" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Лугове" (покупець) була досягнута усна домовленість, згідно з якою позивач зобов`язався поставити відповідачу товар (жито), а відповідач зобов`язався його прийняти та оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, судом встановлено, що на підставі видаткової накладної №РН-005191 від 03.12.2019 року, підписана та скріплена печатками обох сторін, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 461 368,80 грн. та виставив для сплати рахунок-фактуру №СФ-0000599 від 03.12.19 на вказану суму.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості поставленого товару невиконав, вартість товару не сплатив. Отже, у відповідача виникла заборгованість на суму 461 368,80 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оскільки строк оплати товару сторонами у видатковій накладній встановлений не був, суд вважає, що відповідно до приписів ст. 692 ЦК України відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений позивачем товар після його прийняття. Тобто за видатковою накладною №РН-005191 від 03.12.2019 року - з 04.12.2019 р.

Згідно Акту звірки з контрагентом Дочірнім підприємством "Лугове" за 01.10.2019 - 10.12.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 461 368,80 грн. Даний Акт підписаний представником та скріплений печаткою Дочірнього підприємства "Лугове".

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 461 368,80 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Позивач також просив стягнути з відповідача матеріальні втрати, які він поніс від прострочення грошового зобов`язання, а саме - 23 031,11 грн інфляційних втрат та 16 230,07 грн - 3% річних.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Суд, перевіривши, здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційної складової боргу, встановив, що такий проведений згідно з чинним законодавством і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судовий збір у розмірі 7509,45 грн, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і не погашено суму заборгованості на час ухвалення рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства "Лугове", (вул. Прокопа Гацька, буд. 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040, ) на користь Фермерського господарства "ЖУРАВУШКА", (вул. Рибальська, буд. 2А, с.Пухівка, Броварський район, Київська область, 07413, 3) 461 368,80 грн основного боргу, 16 230,07 грн три відсотки річних, 23 031,11 грн інфляційних втрат та 7509,45 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 15 березня 2021 року.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/