ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 березня 2021 року Справа № 903/89/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши матеріали скарги Заступника керівника Волинської обласної прокуратури

на неправомірні дії головного державного виконання Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Штик Ольги Володимирівни щодо винесення повідомлення від 02.02.2021 про повернення виконавчого документа від 04.01.2021 №903/89/20-2 стягувачу без прийняття до виконання

по справі №903/89/20

за позовом: Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі:

1) Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, Ратнівський район, с. Заброди

2) Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Невірковця Миколи Матвійовича, Волинська область, м. Ковель

про визнання недійсним договору в частині та повернення суми ПДВ

за участю представників сторін:

від скаржника (прокуратури): Лопоха Оксана Сергіївна, службове посвідчення №059394 від 25.01.2021

від стягувача-1: не прибув;

від стягувача-2: не прибув;

від боржника: не прибув;

від Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): не прибув;

Встановив: Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до господарського суду зі скаргою за вх. №01-52/4/21 від 02.03.2021, в якій просить :

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Штик Ольги Володимирівни щодо винесення повідомлення від 02.02.2021 про повернення виконавчого документа від 04.01.2021 №903/89/20-2 стягувачу без прийняття до виконання;

- скасувати повідомлення головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Штик Ольги Володимирівни від 02.02.2021 про повернення виконавчого документа від 04.01.2021 №903/89/20-2 стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов`язати головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Штик Ольгу Володимирівну (або іншу посадову особу Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)) усунути порушення (поновити) порушене право стягувача) у спосіб прийняття до виконання наказу Господарського суду Волинської від 04.01.2021 у справі №903/89/20 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 04.03.2021 призначено розгляд скарги на 10.03.2021.

Прокурор в судовому засіданні просить задоволити скаргу в повному об`ємі, з підстав викладених у скарзі, оскільки відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Прокурор доводить, що боржник це фізична особа-підприємець Невірковець Микола Матвійович, тому вимоги п. 3, ч. 1, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зазначення дати народження боржника - фізичної особи не застосовуються до даного виконавчого документа.

Представники сторін в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про час та дату судового засідання.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку про задоволення скарги частково, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 16.09.2020 у справі №903/89/20 за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, Західного офісу Держаудитслужби до Фізичної особи-підприємця Невірковця М.М. зобов`язано ФОП Невірковця М.М. ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Забродівській сільській раді Ратнівського району Волинської області (44160, Волинська область, Ратнівський район, с.Заброди, вул.Лесі Українки,2, код ЄДРПО 04334583) сплачену за договором поставки №30/01 від 30.01.2018 суму податку на додану вартість у розмірі 93351 (дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят одну) грн 94 коп.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2020 рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2020 у справі №903/89/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу ФОП Невірковця М.М. без задоволення. Постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2020 набрала законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку, в строки передбачені ст.288 ГПК України, не оскаржувалась.

Рішення суду набрало законної сили 16.12.2020.

На виконання рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2020 Господарський суд Волинської області 04.01.2021 видав наказ про примусове виконання судового рішення за № 903/89/20-2.

27.01.2021 Волинською обласною прокуратурою наказ скеровано на примусове виконання до Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

02.02.2021 повідомленням за №9580/12 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головним державним виконавцем Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Штик Ольгою Володимирівною повернуто Волинській обласній прокуратурі вищезазначений виконавчий документ без прийняття до виконання. В обґрунтування даного повідомлення головний державний виконавець зазначив, що виконавчий документ поданий на виконання не відповідає вимогам передбаченим Закону, оскільки особу боржника неможливо ідентифікувати. Саме відсутність у виконавчому документі інформації про дату народження боржника позбавляє державного виконавця можливості ідентифікувати особу боржника і відкрити виконавче провадження.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Зі змісту наказу Господарського суду Волинської області від 04.01.2021 у справі №903/89/20 вбачається, що останній відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", позаяк містить всі обов`язкові реквізити і дані, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження" .

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" вимога про зазначення у виконавчому документі дати народження боржника стосується лише фізичних осіб, а не фізичних осіб-підприємців, які є суб`єктами господарювання.

Визначення поняття фізичної особи міститься у ст. 24 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання в разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ст. 51 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань документ в електронній або у випадку, передбаченому цим Законом, у паперовій формі, який формується та оновлюється за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості про юридичну особу або її відокремлений підрозділ, фізичну особу-підприємця (у тому числі про взяття на облік в органах державної статистики та державної фіскальної служби, видачу ліцензії та документів дозвільного характеру) або громадське формування, що не має статусу юридичної особи.

Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи-підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов`язків. При цьому решта прав та обов`язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України та регулюються ним.

Отже судом встановлено, що у наказі Господарського суду Волинської області від 04.01.2021 боржником вказано фізичну особу-підприємця Невірковця Миколу Матвійовича, тому вимоги п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо зазначення дати народження боржника - фізичної особи не застосовуються до даного виконавчого документа.

Таким чином відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №471/283/17-ц та від 27.12.2018 у справі №469/1357/16-ц.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавці.

Обмеження стягувача у справі на отримання присудженого за наказом суду через відсутність у його та й суду відомостей про дату народження боржника є порушенням основних засад виконавчого провадження, а також права на справедливий суд та принципу доступу до правосуддя, встановленим у практиці Європейського суду з прав людини і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо вимоги про зобов`язання головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Штик Ольгу Володимирівну (або іншу посадову особу Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)) усунути порушення (поновити) порушене право стягувача) у спосіб прийняття до виконання наказу Господарського суду Волинської від 04.01.2021 у справі №903/89/20 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що вищевикладена вимога є не коректною та не відповідає приписам ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що скаргу слід задоволити частково.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження, ст.ст. 234, 341, 342 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

ухвалив:

1.Скаргу задоволити частково.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Штик Ольги Володимирівни щодо винесення повідомлення від 02.02.2021 про повернення виконавчого документа від 04.01.2021 №903/89/20-2 стягувачу без прийняття до виконання.

3.Скасувати повідомлення головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Штик Ольги Володимирівни від 02.02.2021 про повернення виконавчого документа від 04.01.2021 №903/89/20-2 стягувачу без прийняття до виконання.

4.В решті вимог за скаргою відмовити.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено та підписано 15.03.2021

Суддя В. М. Дем`як