ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

11 березня 2021 року м.Харків Справа № 10/226/2011

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Луганськ», м.Луганськ

до відповідача-1 - Державного підприємства «Антрацит», м.Антрацит Луганської області

відповідача-2 - Державного підприємства «Шахта імені 50-річчя Радянської України», смт.Кріпенський м.Антрацит Луганської області

про стягнення 41 700 354 грн 47 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Славич В.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: Хорошилов І.І. - адвокат за довіреністю від 07.07.2020 №09/12/49;

від відповідача-1: представник не прибув;

від відповідача-2: представник не прибув;

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Луганськ» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства «Антрацит» про стягнення заборгованості за кредитним договором №39 від 20.03.2008 у сумі 41 700 354 грн 47 коп., в т.ч. заборгованості за кредитом в сумі 41 595 602 грн 65 коп., заборгованості по процентам - 94 017 грн 46 коп., комісійної винагороди за управління кредитом в сумі 10 734 грн 36 коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.12.2011 №10/226/2011 до участі у справі залучено у якості відповідача-2 - Державне підприємство «Шахта імені 50-річчя Радянської України».

Рішенням Господарського суду Луганської області від 23.01.2012 позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача-1 на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 41 595 602 грн 65 коп., заборгованість по процентам - 94 017 грн 46 коп., комісійну винагороду за управління кредитом в сумі 10 734 грн 36 коп., в задоволенні вимог до відповідача-2 відмовлено.

14.02.2012 Господарським судом Луганської області видано відповідний наказ.

Постановою від 29.03.2012 відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрите виконавче провадження ВП №31946996 з примусового виконання наказу №10/226/2011 від 07.02.2012.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.09.2012 замінено боржника у виконавчому провадженні ВП №31946996 з Державного підприємства «Антрацит» на його правонаступника - Державне підприємство «Шахта «Крепінська».

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2012 ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.09.2012 скасовано; відмовлено у задоволенні заяви від 02.08.2012 №09/780 Державного підприємства «Антрацит» про здійснення процесуального правонаступництва у виконавчому провадженні №31946996 від 29.03.2012 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №10/226/2011 шляхом заміни боржника - Державного підприємства «Антрацит» на Державне підприємство «Шахта «Крепінська».

01.03.2021 Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до Господарського суду Луганської області зі скаргою від 25.02.2021 №09-6/1653 на бездіяльність керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження ВП №31946996, у якій просить:

1. Визнати незаконною бездіяльність керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах ВП №31946996 щодо не подачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документів та відомостей, що необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» коштів відповідно до наказу Господарського суду Луганської області від 07.02.2012 у справі №10/226/2011.

2. Зобов`язати керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документи та відомості, необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» коштів відповідно до наказу Господарського суду Луганської області від 07.02.2012 у справі №10/226/2011.

В обґрунтування скарги посилається на те, що, враховуючи дату відкриття виконавчого провадження (29.03.2012) керівник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повинен був здійснити заходи, спрямовані на виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.02.2012 у справі №10/226/2011 за рахунок коштів Державного бюджету в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а відсутність таких заходів свідчить про незаконну бездіяльність державного виконавця.

Також послався на постанови Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №905/3773/14-908/5138/14, від 19.03.2019 у справі №13/156-10, від 29.05.2019 у справі 908/85/16 та від 12.08.2019 у справі №905/2986/16.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2020 скаргу передано для розгляду судді Смолі С.В.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2021 розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 11.03.2021.

У судове засідання 11.03.2021 представники відповідачів та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, зокрема, відповідачі повідомлені шляхом розміщення відповідного повідомлення на сайті суду.

Відзивом від 10.03.2021 №04-18 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вимоги скарги відхилив, посилаючись на те, що з огляду на наявність обставин, передбачених законодавством для зупинення вчинення виконавчих дій, державний виконавець правомірно виніс постанову від 10.06.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій.

Зазначив, що передбачений ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» обов`язок керівника відповідного органу державної виконавчої служби виникає у разі наявності підстав, передбачених п.п.2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглядаючи подану скаргу, господарський суд виходить із наступного.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття обов`язковості судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

За змістом ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі відповідних виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 3 ст.327 ГПК України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як вже зазначалось судом, 14.02.2012 господарським судом видано наказ №10/226/2011.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з п.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

29.03.2012 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі заяви ПАТ «Промінвестбанк» про відкриття виконавчого провадження винесена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №31946996.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст.341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як уже зазначалось судом, в обґрунтування скарги позивач посилається на те, що, враховуючи дату відкриття виконавчого провадження (29.03.2012) керівник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повинен був здійснити заходи, спрямовані на виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.02.2012 у справі №10/226/2011 за рахунок коштів Державного бюджету в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а відсутність таких заходів свідчить про незаконну бездіяльність державного виконавця.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за приписами ч.1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Разом з тим, ч.3 ст.4 вказаного Закону передбачено, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п.2-4, 9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій), керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті (тобто до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

Водночас, 24.05.2017 набрав чинності Закон України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», положеннями ст.1 якого (з урахуванням змін внесених Законом України від 18 грудня 2018 року №2658-VIII) передбачається, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

10.06.2020 державним виконавцем винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №58179313.

10.06.2020 державним виконавцем винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Як установлено судом, з моменту відкриття виконавчого провадження (29.03.2012) минуло більше шести місяців до винесення постанови від 10.06.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій, наказ господарського суду від 07.02.2012 №10/226/2011 наразі не виконаний.

Наведене свідчить, що стягувач через законодавчі обмеження не має можливості домогтися виконання рішення у порядку, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження». У цьому випадку таке виконання можливе лише на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Крім того, надсилання центральному органу, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не тільки не є заходом примусового виконання рішення у розумінні ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», але й відповідно до п.9 ч.1 ст.34 цього Закону є самостійною підставою для зупинення здійснення виконавчих дій.

Таке тимчасове зупинення державою лише захищає саме боржника від примусових дій зі стягнення визначених судовим рішенням грошових коштів, але жодною мірою не звільняє/зупиняє обов`язків самої держави перед стягувачем - особою приватного права, які (обов`язки) зумовлені встановленими Законом державними гарантіями.

Суд зауважує, що у даній ситуації слід керуватися інтересами стягувача, оскільки стягувач вправі очікувати від держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі наявність невиконаного судового рішення не вселятиме стягувачеві надію, що Україна, як держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети - виконання судового рішення, як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 05.02.2019 у справі №905/3773/14-908/5138/14, від 12.08.2019 у справі №905/2986/16, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Суд відзначає, що ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у разі якщо дане рішення не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ніяких інших умов для застосування, у т.ч. визначених ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», крім спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, указана ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не вимагає та не передбачає.

Відтак, ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» підлягає застосуванню саме після спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що підстави, передбачені ч.2 і ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а саме:

- ч.2 ст.4 зазначеного Закону передбачає нічим необумовлений перехід до цієї процедури лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, після закінчення цього строку;

- ч.3 ст.4 Закону передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п.2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій) керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше, тобто, до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, переходить до вказаної процедури.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд ураховує, що заявлена ПАТ «Промінвестбанк» вимога скарги про визнання бездіяльності керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах ВП №31946996 незаконною за своїм змістом є ідентичною визнанню бездіяльності неправомірною.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що, ураховуючи приписи ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», керівник ВПВР після спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) повинен був подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, чого останнім зроблено не було.

Відтак суд приходить до висновку, що доводи скарги ПАТ «Промінвестбанк» є обґрунтованими і вона підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.ст.232 - 234, 339-343, 345 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 25.02.2021 №09-6/1653 на бездіяльність керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження ВП №31946996 задовольнити.

2. Визнати незаконною бездіяльність керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах ВП №31946996 щодо не подачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документів та відомостей, що необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» коштів відповідно до наказу Господарського суду Луганської області від 07.02.2012 у справі №10/226/2011.

3. Зобов`язати керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України, документи та відомості, необхідні для перерахування Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» коштів відповідно до наказу Господарського суду Луганської області від 07.02.2012 у справі №10/226/2011.

Ухвала набрала законної сили негайно після її оголошення 11.03.2021 у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено 12.03.2021.

Суд доводить до відома учасників судового процесу, що вони можуть отримувати інформацію у справі, що розглядається за офіційною вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/.

Суддя С. Смола