ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

09.03.2021 м.Дніпро Справа № 904/2344/20

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Білецька Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 (повний текст рішення складено 29.01.2021 року, суддя Панна С.П.) у справі №904/2344/20

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м.Київ

до відповідача - 1: ОСОБА_1 , м.Дніпро

відповідача - 2: ОСОБА_2 , м.Дніпро

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дочірнього підприємства "Нексус - Виробничо-комерційна компанія", м.Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в розмірі 181013,41 доларів США, що еквівалентно 4882185 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі №904/2344/20 позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»(01033, м Київ,вул. Жилянська, буд. 32, ) заборгованість за кредитним договором №120514-КЛВ від 12.05.2014 року по тілу кредиту в розмірі 181013,41 доларів США та 73232, 78 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі №904/2344/20 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити АТ "Банк Кредит Дніпро" у задоволенні позову.

Вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Визначення поняття судового збору міститься в статті 1 Закон України "Про судовий збір" (далі - Закон) це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до статті 3 наведеного Закону судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Стаття 4 Закону, в редакції чинній на дату звернення з цією апеляційною скаргою, містить вичерпний перелік розміру ставок судового збору. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

П. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що при подані позовної заяви до господарського суду відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" позивачем було сплачено 73232,78 грн. судового збору. Таким чином, за подання апеляційної скарги скаржники повинні сплати судовий збір у сумі 109849,17 грн. (73232,78 грн. х 150%).

Однак, скаржниками всупереч зазначеному не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору, чим порушено вимоги п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України.

Проте скаржники в апеляційній скарзі просять звільнити їх від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що вони є пенсіонерами та не мають об`єктивної можливості для сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу на те що, редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати лише за наявності викладених вище умов.

Наявність передбачених частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити від сплати судового збору, заявниками у поданій апеляційній скарзі не наведено.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на те, що скаржниками не зазначено обставин та доказів поширення на нього умов, передбачених в частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя - доповідач приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 258, 260 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі №904/2344/20 - залишити без руху.

Скаржнику протягом десяти днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 109849,17 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя - доповідач Л.М. Білецька