ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021м. ДніпроСправа № 904/107/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 868 568,29 грн. за договором постачання природного газу № 3579/18-БО-3 від 08.10.2018 року.

Представники:

від позивача: Пясецький Д.В., довіреність № 14-15 від 15.01.2021 року, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" заборгованість за договором постачання природного газу № 3579/18-БО-3 від 08.10.2018 року у загальному розмірі 868 568,29 грн., з яких: пеня - 416 228,42 грн.; 3% річних - 113 372,97 грн., інфляційні втрати - 109 411,65 грн., збитки - 229 555,25 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 09.02.2021 року о 11:20 год.

27.01.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 53/21 від 19.01.2021 року.

29.01.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 76/21 від 26.01.2021 року про зменшення розміру пені.

02.02.2021 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 39/5-602-21 від 25.01.2021 року про проведення судового засідання без участі представника та відповідь на відзив вих. № 39/5-600-21 від 25.01.2021 року.

09.02.2021 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 09.02.2021 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

У підготовче судове засідання 09.02.2021 року представник відповідача не з`явився.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2021 року о 12:20 год.

У призначене судове засідання по суті представник відповідача не з`явилися, про час, дату і місце повідомлення належним чином. Ухвала суду отримана 12.02.2021, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 03.03.2021 року прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 3579/18-БО-3 від 08.10.2018 року, а саме в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ за період листопад 2018 березень 2019.

У зв`язку з несвоєчасним виконання відповідачем умов договору щодо оплати поставленого природного газу, позивачем нараховано пеню, 3% річних, інфляційні втрати.

Також, позивач нарахував на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору збитки у розмірі 229 555,25 грн.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву.

Відповідач позовні вимоги не визнає в частині стягнення пені та збитків. Щодо загального розміру нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат заперечень відповідач не має, оскільки останнім умови договору щодо оплати отриманого природного газу виконанні не своєчасно.

Відповідачем також було подано клопотання , у якому просить зменшити розмір пені на до 10% від заявленої сими.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що умовами договору сторони погодили обов`язок відповідача відшкодувати збитки у разі відхилення планових обсягів природного газу від фактично спожитих. Право на стягнення збитків передбачено ч.1 ст. 661, ч.1 ст.623 Цивільного кодексу України, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу. Зокрема, Правилами постачання природного газу передбачено підстави та механізм розрахунків збитків, відповідно до якого обсяг природного газу вираховується за договором на постачання природного газу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору постачання природного газу, умов, строку поставки газу та строків оплати за поставлений газ, встановлення факту неналежного виконання відповідачем договору в частині своєчасної оплати за поставлений газ.

Як вбачається з викладених у позові обставин, між 08.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник, позивач) та Комунальним підприємством теплових мереж "Жовтоводськтепломережа" (далі - споживач, відповідач) був укладений договір постачання природного газу № 3579/18-БО-3, в подальшому сторонами підписано Додаткові угоди № 1 від 25.10.2018, № 2 від 27.10.2018 року, № 3 від 02.11.2018 року, № 4 від 26.11.2018 року, № 5 від 18.03.2019 року, № 6 від 23.03.2019 року, № 7 від 29.03.2019 року.

Відповідно до пункту 1.1. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

Згідно пункту 3.8 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 3.8.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (пп.3.8.2. договору - в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

Пунктом 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) передбачено, що ціна за 1 000 куб метрів природного газу за цим договором становить 6 235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн.

Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу (п.4.3. договору - в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

Пунктом 5.1. (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору, позивач за період листопад 2018 березень 2019 поставив відповідачу природний газ на суму 8 549 220,92 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (т.1 арк.с.45-49). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

За даними позивача, відповідач за поставлений природний газ розраховувався несвоєчасно, чим порушив умови, передбачені п. 6.1. договору (п. 5.1. - в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до додаткової угоди № 5 від 18.03.2019 року до договору, пункти 2.3., 3.2.2., 3.4.2., 3.8.2., абз.2) підп. 3.9.2. п. 3.9., 3.13., 5.7., абз. пятий підп. 5) п. 6.2., підп. 8) п. 6.2., підп. 4) п. 6.3., абз. третій підп. 2) п. 6.4. цьго договору застосовуються сторонами з 01.03.2019 року.

Пункти 3.2.1., 3.4.1., 3.8.1., абз. 1) підп. 3.9.2. п. 3.9., абз. четвертий підп. 5) п. 6.2., абз. другий підп. 2) п. 6.4. цього договору з 01.03.2019 року втрачають чинність.

Пунктом 3.13 договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- 3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 36.11.2018) передбачено, що відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) пункту 6.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 36.11.2018), споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.

Згідно підп.4) пункту 6.3 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 36.11.2018), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

У пункті 9.3 (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 11 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до пункту 2.1 договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 20.03.2019 (т.1 арк.с.43), постачальник передає споживачу у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 150,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 211,357 тис.куб.м.

Відтак, відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 61,357 тис.куб.м. (на 40,90%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

16.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-1145-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 229 555,25 грн. за різницю між замовленим у березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у березні 2019 природного газу за договором.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати за переданий газ здійснював несвоєчасно, збитки в добровільному порядку не оплачені, що і стало причиною виникнення спору та причиною звернення до суду з даним позовом та нарахування штрафних санкцій.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, тобто:

за актом приймання - передачі природного газу від 30.11.2018 на суму 714 432,31 грн. оплата здійснюється до 25.12.2018;

за актом приймання - передачі природного газу від 31.12.2018 на суму 2 171 910,44 грн. оплата здійснюється до 25.01.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 2 340 867,82 грн. оплата здійснюється до 25.02.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 28.02.2019 за лютий на суму 1 740 507,92 грн. оплата здійснюється до 25.03.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 31.03.2019 за березень на суму 1 581 502,43 грн. оплата здійснюється до 25.04.2019.

Зобов`язання з оплати отриманого природного газу відповідачем виконано в повному обсязі, проте з порушенням строків встановлених у п. 6.1 Договору (п.5.1. - в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), у разі невиконання споживачем умов пункту 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 416 228,42 грн. за період з 27.12.2018 по 25.10.2019.

Враховуючи що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого природного газу, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Заперечень щодо суті позовних вимог та розрахунку пені відповідач не надав, доказів, наведених в обґрунтування позову не спростував.

Перевіривши розрахунок пені, судом помилок не виявлено.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені заявлені правомірно.

Щодо зменшення розміру пені

Відповідач подано клопотання про зменшення розміру пені.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої пені, яка нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Зменшуючи належну до стягнення суму пені, суд враховує положення Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки»

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до абзацу 1 п. 7 Постанови № 217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Згідно з п.13 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України, кошти, що надійшли протягом операційного дня від споживачів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства, уповноважений банк того ж операційного дня зараховує, згідно нормативу розподілу коштів, на:

1) поточний рахунок газопостачального підприємства - в частині наданих послуг з постачання природного газу за регульованим тарифом;

2) поточний рахунок газорозподільного підприємства - в частині наданих послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами;

3) поточний рахунок газотранспортного підприємства - в частині наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами;

4) розрахунковий рахунок власника природного газу в частині оплати за переданий, згідно договору купівлі-продажу, споживачу природний газ:

а) поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

б) поточний рахунок іншого власника природного газу.

Отже кошти, отримані відповідачем за вироблену теплову енергію для надання послуг з опалення та постачання гарячої води, спрямовуються виключно на оплату отриманого від позивача природного газу.

Враховуючи інтереси обох сторін, а також те, що порушення строків виконання зобов`язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені на 45%, що складає у розмірі 249 737,05грн.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Окрім вимоги про стягнення пені позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 113 372,97 грн. за період прострочки з 27.12.2018 по 31.05.2020 та інфляційні втрати у розмірі 109 411,65 грн. за період з січня 2018 року по травень 2020 року, нараховані відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, зазначає що він є правильним, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми збитків

Право позивача на нарахування збитків, а також порядок розрахунку таких збитків передбачено пунктами 3.13., 5.7., 6.2., 6.3. договору.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач у березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 61,357 тис.куб.м. (на 40,90%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

Суд відхиляє доводи відповідача про незастосування до нього положень пункту 1 розділу VI та пункт 3 розділу І і II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 17 частини 3 статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" НКРЕКП 30.09.2015 року прийняла постанову № 2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу", якою затвердила Правила постачання природного газу.

Пунктом 1 розділу VI та пунктом 10 розділу II Правил постачання природного газу (які кореспондуються з пунктом 3.13 договору) встановлений обов`язок споживача контролювати власне газоспоживання для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу та обов`язок споживача відшкодовувати постачальнику збитки, які останній поніс внаслідок споживання природного газу споживачем поза договірними величинами.

НКРЕКП відповідно до положень статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" 07.10.2019 винесено постанову № 2081 "Про внесення змін до Правил постачання природного газу", якою внесено до розділу VI Правил постачання природного газу, зміни. Зокрема, абзац перший пункту 1 після слів та знака "споживачем, що не є побутовим" доповнено словами: "крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу".

Враховуючи, що предметом спору у цій справі є збитки, які поніс постачальник внаслідок споживання відповідачем природного газу більшому ніж встановлено пунктом 2.1 договору обсяг газу у березні 2019 року, тобто до 12.10.2019, тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у сумі 229 555,25 грн.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 13 028,52 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськатепломережа" (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. 8 Березня, буд. 42, ) на користь на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) пеню у розмірі 249 737,05 грн., 3% річних у розмірі 113 372,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 109 411,65 грн., збитки у розмірі 229 555,25 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 13 028,52 грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 15.03.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік