ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
15.03.2021 справа № 914/571/21
Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Полімер Компаунд", місто Київ,
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галполімерпак", м. Львів заборгованості в сумі 213 352,27 грн. (з яких 199 747,40 грн. основний борг, 3 817,67 грн. інфляційні втрати, 1 417,27 грн. 3 % річних, 2 214,46 грн. пеня) по договору № 80 від 25.07.2018 року, на підставі вказаного договору, видаткових накладних № 373 від 15.07.2019 року на суму 176 380,20 грн., № 427 від 09.08.2019 року на суму 72 090,00 грн., № 449 від 20.08.2019 року на суму 96 120,00 грн., № 568 від 24.10.2019 року на суму 128 320,20 грн., № 618 від 15.11.2019 року на суму 48 060,00 грн., № 690 від 20.12.2019 року на суму 140 680,80 грн., № 200 від 27.04.2020 року на суму 67 392,00 грн., № 328 від 06.07.2020 року на суму 28 220,40 грн., № 654 від 04.12.2020 року на суму 16 200,00 грн., № 41 від 29.01.2021 року на суму 27 135,00 грн., виписок по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Полімер Компаунд" за 15.07.2019 - 31.12.2019 рр., за 01.01.2020 - 31.12.2020 рр., за 01.01.2021 - 19.02.2021р.
Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, а також на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України суд доходить висновку про задоволення заявлених вимог про видачу судового наказу на суму 213 352,27 грн., з яких 199 747,40 грн. основний борг, 3 817,67 грн. інфляційні втрати, 1 417,27 грн. 3 % річних, 2 214,46 грн. пеня.
Відповідно до ст. 155 Господарського процесуального кодексу України у судовому наказі зазначаються, серед іншого, сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником заявника надано договір № 13 про надання правничої допомоги від 26.02.2021 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Полімер Компаунд" з ОСОБА_1 ; додаток № 1 до договору № 13 стосовно супроводу судового спору із Товариством з обмеженою відповідальністю "Галполімерпак" про стягнення боргу за договором поставки № 80 від 25.07.2018 року в Господарському суді Львівської області та стосовно розміру винагороди - 2 800,00 грн. за годину роботи; ордер на надання правової допомоги на підставі договору № 13 від 26.02.2021 року від 05.03.2021 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.06.2017 року; акт № 1 від 04.03.2021 року про приймання правничої допомоги на підставі договору № 13 від 26.02.2021 року; виписку по рахунку від 05.03.2021 року про здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Полімер Компаунд" платежу в сумі 14 000,00 грн.
Згідно з актом від 05.03.2021 року сторонами визнано факт надання адвокатом клієнту правової допомоги на суму 14 000,00 грн. за такі послуги:
26.02.20 року - опитування клієнта щодо фактичних обставин справи - 15 хв, 700,00 грн.,
01.03.20 року - збір, вивчення та аналіз документів, на підставі яких заявник обґрунтовує свої вимоги - 60 хв., 2 800,00 грн.,
02.03.20 року - пошук та аналіз актуальних правових позицій касаційного суду щодо стягнення інфляційних втрат, відсотків річних та пені в наказаному провадженні - 30 хв., 1 400,00 грн.,
03.03.20 року - формування правової позиції у справі - 30 хв., 14 000,00 грн.,
04.03.20 року - підготовка заяви про видачу судового наказу - 165 хв., 7 700,00 грн.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, як вказує Об`єднана Палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція підтримана та застосована у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Так, заявником надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на загальну суму 14 000,00 грн. та докази їх сплати заявником адвокату. Проте, аналізуючи розмір заявлених до стягнення з боржника витрат, суд враховує, що відносини між заявником і боржником, на підставі яких подано заяву про видачу судового наказу, виникли на підставі договору поставки. Тобто, категорія справи не є специфічною чи особливо складною.
Фактичними обставинами справи є здійснені заявником поставки та здійснювані періодично боржником оплати. Тобто визначення суми заборгованості та виклад фактичних обставин справи не є особливо об`ємною та затратною роботою. Розрахунок інших нарахувань - інфляційних втрат, 3 % річних та пені, долучений до заяви про видачу судового наказу, також не є складним, опис такого розрахунку у тексті заяви обмежений одним абзацом. Заява в основному містить нормативні положення Цивільного кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та умови договору поставки, внаслідок чого видається, що складення такої заяви не є особливо затратним по часу.
Суд звертає увагу, що судова практика у справах наказаного провадження в господарському судочинстві є усталеною, тому підготовка заяв про видачу судового наказу за наведених фактичних обставин відносин між сторонами не потребує додаткової пошукової роботи стосовно з`ясування позицій касаційного суду. Більше того, у заяві про видачу судового наказу здійснено посилання лише на Огляд проблемних питань застосування судами окремих положень ГПК України за результатами проведених нарад, семінарів, круглих столів із місцевими та апеляційними судами, оприлюднених а липні 2019 року, тоді як заява подається в березні 2021 року.
Так, суд не має підстав втручатись у відносини клієнта з адвокатом стосовно погодженої вартості наданих послуг. Разом з тим, суд зазначає, що покладення всіх понесених стороною судових витрат на іншу сторону не може бути надмірним тягарем для іншої сторони. Суд також враховує, що справи наказного провадження належать до категорії справ про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тобто, справи даної категорії не належать до складних, багатоаспектних і затратних по часу.
Також суд враховує, що заявником не надано пояснень та доказів про те, що ним вчинялись дії щодо досудового вирішення спору та відсутності зворотного зв`язку від боржника, що могло б дозволити уникнути звернення до суду та з`ясування позиції іншої сторони щодо наявності заборгованості.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що обґрунтованим, реальним, розумним і співмірним розміром судових витрат, покладених на боржника у справі наказаного провадження, є 7 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України, суд
4. Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
5. У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
7. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
8. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя Р.І. Матвіїв
9. Дата набрання судовим наказом законної сили "___" ____ __________ р.
10. Строк пред`явлення судового наказу до виконання з "___" _____ _______ р. протягом трьох років.
11. Дата видачі судового наказу "___" _____ _______ р.
Суддя Р.І. Матвіїв