УХВАЛА

09 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15643/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліна С.В., Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021

(головуючий - Демидова А.М., судді Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020

(суддя Гулевець О.В.)

у справі №910/15643/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона №1"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Київобленерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "БК Пріорітет"

про стягнення 78 066,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "Київська обласна ЕК") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона №1" (далі - ТОВ "Спеціалізована пересувна механізована колона №1"), з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, про стягнення пені у розмірі 62 940,31 грн за період з 08.02.2019 по 31.10.2019, трьох процентів річних у розмірі 6 354,66 грн за період з 08.02.2019 по 31.10.2019 та інфляційних нарахувань у розмірі 8 771,45 грн за період з 08.02.2019 по 30.09.2019 за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420015239 від 01.01.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі № 910/15643/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

05.02.2021 ТОВ "Київська обласна ЕК" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі №910/15643/19.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ "Київська обласна ЕК", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року встановлений у розмірі 2270,00 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №910/15643/19 є стягнення 78 066,42 грн пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Оскільки предметом спору в цій справі є стягнення суми меншої, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік - 227000,00 грн), то у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, що передбачений пп. "а", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, а саме те, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника.

Необхідність відкриття касаційного провадження у справі скаржник обґрунтовує тим, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не досліджено всіх зібраних у справі доказів, не враховано пункт 1.13 Правил користування електричною енергією, які діяли до 01.01.2019, та прийнято оскаржувані судові рішення без врахування висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 757/45133/15-ц щодо розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем. При цьому скаржник стверджує про необхідність формування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

ТОВ "Київська обласна ЕК" вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже отримуючи дані від вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та оператора системи розподілу про діючого споживача під час реформи ринку електричної енергії, електропостачальник, на якого покладені функції з надання універсальних послуг, не має права відмовити в укладенні публічного договору - приєднання про постачання електричної енергії, при наявності споживання електроенергії, про яке повідомляє оператор системи розподілу.

Позивач вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для останнього, оскільки скаржник згідно з пунктом 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», прийнятий у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електроенергії споживачам, і у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електроенергії. ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" є єдиним електропостачальником на території Київської області, а до публічного договору про постачання електричної енергії приєдналося понад 100 тисяч споживачів. Крім того, особа, яка подає касаційну скаргу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи.

Однак вказані доводи не підтверджені належними доказами. Скаржником у касаційній скарзі не зазначено номер справи, при розгляді якої він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями.

Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Колегія суддів зазначає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав дійти до висновку, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. Отже наведені у касаційній скарзі мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених п.п. "а" п. 2 ч. 3 ГПК України.

Таким чином, Верховний Суд, надавши оцінку доводам скаржника щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження, передбачених п.п. "а", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, вважає їх недостатніми для відкриття касаційного провадження у справі №910/15643/19.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №910/15643/19 є стягнення суми, що є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу ТОВ "Київська обласна ЕК" подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Київська обласна ЕК" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі №910/15643/19 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі №910/15643/19.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді С.В. Бакуліна

Н.М. Губенко