ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. Справа№ 911/159/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Головачева О.М.;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича

на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021

у справі № 911/159/21 (суддя Христенко О.О.)

за заявою Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича

про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

11.01.2021 через канцелярію господарського суду від Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича надійшла заява, в порядку ст. ст. 136-140 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд забезпечити позов до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича до Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області.

В обґрунтування своєї заяви, заявник вказує на те, що між ним та Ольшаницькою сільською радою Рокитнянського району Київської області було укладено Договір № 1 від 01.03.2018 зберігання майна (з правом користування) за яким Ольшаницькою СР передано заявнику на зберігання рухоме та нерухоме майно (цілісний майновий комплекс) бувшого колгоспу "Комінтерн". Строк, відповідно до якого майно перебуває на зберіганні у заявника 10 років (п. 1.4 ч. 1 договору).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Смиченко Володимиру Федоровичу в задоволенні заяви б/н від 30.12.2020 (вх. № 6/21 від 11.01.2021) про забезпечення позову.

Ухвала мотивована тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоцільність у забезпеченні позову, а тому відсутні підстави для задоволення заяви б/н від 30.12.2020 (вх. № 6/21 від 11.01.2021) Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича про забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Смиченко Володимир Федорович звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 поновити строк та відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21, винести ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням Київського окружного апеляційного суду у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича до Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що об`єктивні обставини, пов`язані зі спірними правовідносинами, вказують на необхідність застосування заходу забезпечення позову у вигляді зупинення рішень на час розгляду справи, а його незастосування спричинить порушення прав та інтересів не тільки позивача, а й інших осіб.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 22.02.2021, зазначає, що ухвала Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 є законною та обґрунтованою, ухваленою з додержанням норм матеріального і процесуального права, вказує на те, що апеляційна скарга не містить послання на беззаперечні докази, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені. Доводи позивача про протиправність рішень можуть бути досліджені під час розгляду справи по суті позовних вимог та не є підставою для забезпечення позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/159/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

В тексті апеляційної скарги скаржник просить поновити йому пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги. Клопотання мотивоване тим, що оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 отримано скаржником лише 21.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 поновлено Фізичній особі-підприємцю Смиченку Володимиру Федоровичу пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу № 911/159/21 до розгляду у судовому засіданні 24.02.2021.

Явка представників сторін

Відповідач у судове засідання, призначене на 24.02.2021, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.02.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

11.01.2021 через канцелярію господарського суду від Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича надійшла заява, в порядку ст. ст. 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд забезпечити позов до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича до Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області шляхом зупинення:

- рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області № 657-35-VІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності в частині передачі майна на зберігання ФГ "Партнер Агро" з переліку об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці, площею 1,4355 га з кадастровим номером :05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Горянська, 22-В, до моменту передачі майна в оренду з першочерговим правом надання в оренду;

- рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області № 658-35-VІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності в частині передачі ТОВ "Уні Корн" на зберігання майна з переліку об`єктів комунальної власності (адмінбудівля, склад, склад), які знаходяться на земельній ділянці, площею 0,6592 га з кадастровим номером :08:091:0050 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Миронівська, 43, до моменту передачі майна в оренду з першочерговим правом надання в оренду.

В обґрунтування своєї заяви, заявник вказує на те, що між ним та Ольшаницькою сільською радою Рокитнянського району Київської області було укладено Договір № 1 від 01.03.2018 зберігання майна (з правом користування) за яким Ольшаницькою СР передано заявнику на зберігання рухоме та нерухоме майно (цілісний майновий комплекс) бувшого колгоспу "Комінтерн". Строк, відповідно до якого майно перебуває на зберіганні у заявника 10 років (п. 1.4 ч. 1 договору).

11.09.2020 Ольшаницькою сільською радою Рокитнянського району Київської області на засіданні 35 сесії 7 скликання були прийнятті рішення про:

- передачу директору ФГ "Партнер Агро" Василенко Г.Б. майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці, площею 1,4355 га з кадастровим номером :05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Горянська, 22-В (рішення № 657-35- VІІ).

- передачу директору ТОВ "Уні Корн" Смірнову В.А. майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності (адмінбудівля, склад, склад), які знаходяться на земельній ділянці, площею 0,6592 га з кадастровим номером :08:091:0050 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Миронівська, 43 (рішення № 658-35- VІІ).

Однак, як стверджує заявник, при прийнятті вказаних рішень Ольшаницькою сільською радою Рокитнянського району Київської області були порушені умови Договору № 1 від 01.03.2018 зберігання майна (з правом користування), пов`язаних з використанням такого майна заявником.

Як зазначає заявник, спірне майно використовується останнім в його господарській діяльності до якої, згідно з КВЕД відносяться вирощування зернових культур, бобових та насіння олійних культур (код 01.11), вирощування зерняткових та кісточкових фруктів (код 01.24), виробництво олії та тваринних жирів (код 10.41), виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (код 10.61) і, що фактична передача майна третім особам призведе до втрат, пов`язаних зі збереженням належного підприємцю майна, укладення договорів оренди приміщень для його зберігання, витрат на транспортування, навантаження та розвантаження тощо. Заявник також звертає увагу, що відповідні дії ради припадають на сезон холодної пори року, у зв`язку з чим існує реальна загроза втрати урожаю та пошкодження сільськогосподарської техніки, устаткування в складних погодних умовах без належного його зберігання. Таким чином, у разі невжиття заходів до забезпечення позову, комунальне майно, що перебуває у користуванні заявника, буде передано, що в свою чергу порушить майнові права та інтереси позивача за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Смиченко Володимиру Федоровичу в задоволенні заяви б/н від 30.12.2020 (вх. № 6/21 від 11.01.2021) про забезпечення позову.

Ухвала мотивована тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоцільність у забезпеченні позову, а тому відсутні підстави для задоволення заяви б/н від 30.12.2020 (вх. № 6/21 від 11.01.2021) Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича про забезпечення позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, також не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Запропонований позивачем захід забезпечення позову (зупинення дії рішень) фактично за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, застосування таких заходів забезпечення позову, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а забезпечення позову у таких спосіб виходить за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, оскільки заявником не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перевірка законності рішень Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області № 657-35-УІІ від 11.09.2020 та № 658-35-УІІ від 11.09.2020, є фактично вирішенням справи по суті на період розгляду справи, а ухвалення рішення про забезпечення позову у спосіб, в який просить позивач, не відповідає меті інституту забезпечення позову, натомість доводи позивача в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову базуються на непогодженні із самими рішеннями, що оскаржуються, а отже суд на стадії відкриття провадження у справі позбавлений можливості надавати оцінку аргументам позивача у справі, які в даному випадку збігаються із позицією сторони по справі в цілому, і як наслідок, погоджується із висновком про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на безпідставність та необгрунтовність доводів викладених у вказаній заяві.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Фактично доводи апеляційної скарги дублюють заяву про забезпечення позову.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 136-140 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі № 911/159/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.01.2021 у справі №911/159/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Смиченка Володимира Федоровича.

4. Справу № 911/159/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Текст постанови складено та підписано 16.03.2021 у зв`язку із перебуванням суддів Гаврилюка О.М. та Суліма В.В. у Національній школі суддів України у зв`язку із підготовкою суддів апеляційних господарських судів для підтримання кваліфікації з 01.03.2021 по 05.03.2021; у зв`язку із участю Гаврилюка О.М. у роботі ХVІІІ черговому з`їзді суддів України з 09.03.2021 по 11.03.2021; перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці 12.03.2021; перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці до 15.03.2021, включно.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім