ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.03.2021 Справа № 914/1720/19

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лактос Україна», м.Львів

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі № 914/1720/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром», м.Гадяч Полтавська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лактос Україна», м.Львів

про стягнення 962 706,08 грн заборгованості, з яких 499 900,00 грн основний борг, 279 984,21 грн 20% річних та 182 821,87 грн інфляційних втрат.

За участю представників:

від заявника (боржника): Качмар І.О. адвокат (ордер серія ВС №1004489 від 04.11.2019 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №900 від 14.06.2012 р.); Мриглот Г.Р. керівник ТзОВ «Лактос Україна»;

від стягувача (позивача): Борсук В.В. адвокат (довіреність б/н від 04.01.2021 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2309 від 02.10.2018 р.) присутній в режимі відеоконференції в Господарському суді Полтавської області; Гнида Ф.А.

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Львівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лактос Україна» надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із зарахуванням зустрічних вимог. В прохальній частині заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Лактос Україна» просило суд зупинити виконання наказу Господарського суду Львівської області виданого 09.12.2020 р. до розгляду по суті заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 02.03.2021 р. суд постановив прийняти до розгляду заяву ТзОВ «Лактос Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, розгляд заяви призначити в судовому засіданні на 10.03.2021 р. Вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання ТзОВ «Лактос Україна», викладене у прохальній частині заяви про зупинення виконання наказу Господарського суду Львівської області виданого 09.12.2020 р. у справі №914/1720/19 та постановив зупинити виконання наказу Господарського суду Львівської області виданого 09.12.2020 р. у справі №914/1720/19 до розгляду по суті заяви ТзОВ «Лактос Україна» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

10.03.2021 р. представником ТзОВ «Лактос Україна» подано до канцелярії суду клопотання (вх.№5726/21) в якому заяву підтримує повністю та надає суду документи в її обґрунтування, а саме: копію опису вкладення від 02.07.2020р., накладної №950 та фіскального чеку від 02.07.2020 р.; копію повідомлення про вручення 28.07.2020 р. №950; роздруківку про відстеження поштового відправлення; копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №25 від 02.07.2020 р.; доказ скерування клопотання на електронну адресу позивача.

10.03.2021 р. на електронну адресу суду від представника ТзОВ «Техмолпром» надійшла письмово викладена позиція щодо заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх.№5718/21).

Представники заявника (ТзОВ «Лактос Україна») в судове засідання 10.03.2021р. для розгляду заяви з`явилися, в судовому засіданні підтримали заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, просили її задовольнити.

Представник стягувача (ТзОВ «Техмолпром») в судове засідання 10.03.2021 р. для розгляду заяви, яке відбулося в режимі відеоконференції в Господарському суді Полтавської області з`явився, в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з підстав викладених у позиції щодо заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

У судовому засіданні 10.03.2021 р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Аргументи сторін.

Обгрунтування заявника (ТзОВ «Лактос Україна»).

Рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/1218/16 з ТзОВ Техмолпром на користь ТзОВ Лактос Україна стягнуто 891 000,00 грн основного боргу, 73 062,00 грн інфляційних втрат, 22 848,66 грн 3% річних та 14 803,66 грн витрат по сплаті судового збору, що загалом складає загальну заборгованість у розмірі 986 910,66 грн.

Водночас, згідно рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1720/19 з ТзОВ Лактос Україна на користь ТзОВ Техмолпром стягнуто 499 900,00 грн основного боргу, 182 821,87 грн інфляційних нарахувань, 279 115,82 грн 20% річних, 14 427,57 грн судового збору, що загалом складає загальну заборгованість у розмірі 976 265,26 грн.

Враховуючи наявність вказаних судових рішень заявник провів зарахування зустрічних вимог на загальну суму 976 265,26 грн на стягнення якої був виданий наказ №914/1720/19 від 09.12.2020 р., надіславши в липні 2020 року стягувачу ТзОВ «Техмолпром» відповідну заяву.

Заявник стверджує, що виконавче провадження станом на дату подання заяви не закінчено, що може призвести до повторного виконання рішення суду, яке фактично виконано та завдасть товариству значних збитків, у зв`язку з безпідставним списанням коштів з його рахунків, подвійним стягненням коштів, стягненням 10 % виконавчого збору чи основної винагороди виконавця. У зв`язку з цим, просить суд визнати вказаний наказ таким, що не підлягає виконанню.

Позиція стягувача (ТзОВ «Техмолпром»)

У письмово викладеній позиції щодо заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню стягувач заперечує проти задоволення заяви та просить суд у задоволенні вказаної заяви відмовити, у зв`язку із необґрунтованістю.

Зокрема зазначає, що жодної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог стягувач (ТзОВ «Техмолпром») не отримував та жодні переговори з цього питання із заявником не проводив. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не є безумовною підставою для зарахування грошових коштів і таким чином не визначає того моменту, з якого починається його дія. Дія боржника, що пред`являє заяву про залік грошових вимог повинна мати сприяння з боку кредитора.

Стягувач зазначає, що докази, які заявник подав на підтвердження надсилання заяви не є належними. Заявник, стверджуючи про безспірність заборгованості, надсилаючи стягувачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскаржив рішення Господарського суду Львівської області у даній справі до суду апеляційної інстанції, що не свідчить про безспірність заборгованості.

З огляду на вказане стягувач просив відмовити у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Обставини встановлені судом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.02.2020 у справі № 914/1720/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Лактос Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техмолпром 499 900,00 грн основного боргу, 182 821,87 грн інфляційних нарахувань, 279 115,82 грн 20% річних, 14 427,57 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 р. відмовлено ТзОВ Лактос Україна у відкритті апеляційного провадження на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2020 у справі №914/1720/19.

09.12.2020 р. на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2020 р., з врахуванням ухвали Західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 р. Господарським судом Львівської області видано наказ у справі №914/1720/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Лактос Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техмолпром 499 900,00 грн основного боргу, 182 821,87 грн інфляційних нарахувань, 279 115,82 грн 20% річних, 14 427,57 грн судового збору.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.05.2017 р. у справі №917/1218/16 з ТзОВ Техмолпром на користь ТзОВ Лактос Україна, яке набрало законної сили, стягнуто 891 000,00 грн основного боргу, 73 062,00 грн інфляційних втрат, 22 848,66 грн 3% річних та 14 803,66 грн витрат по сплаті судового збору.

Заявник (ТзОВ «Лактос Україна») 02.07.2020р. скерував на адресу стягувача (ТзОВ Техмолпром) заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 01.07.2020 р.

Факт надсилання 02.07.2020 р. стягувачу (ТзОВ Техмолпром) заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 01.07.2020 р. підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення від 02.07.2020р., накладною Укрпошти №950 від 02.07.2020 р., фіскальним чеком від 02.07.2020 р., рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 02.07.2020 р. №950.

ТзОВ Техмолпром отримало вказану заяву 28.07.2020 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №950.

Як вбачається з додатків до заяви, постановою від 22.02.2021 р. відкрито виконавче провадження ВП №64599059 з виконання наказу Господарського суду Львівської області виданого 09.12.2020 р. у справі №914/1720/19.

Постановою від 22.02.2021 р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Лактос Україна.

Заявник (ТзОВ «Лактос Україна») звертався до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. із заявою від 26.02.2021 р., в якій просив закінчити виконавче провадження АСВП: 64599059; зняти арешти, накладені на майно, рахунки та кошти у виконавчому провадженні АСВП: 64599059; виключити відомості про боржників у виконавчому провадженні АСВП: 64599059; скасувати інші вжиті заходи щодо виконання рішення. Факт отримання 26.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. вказаної заяви від 26.02.2021 р. підтверджується його підписом та печаткою на заяві.

Як зазначає заявник, органами ДВС під час здійснення виконавчого провадження щодо виконання наказу №914/1720/19 від 09.12.2020р. не було отримано кошів від боржника ТзОВ Лактос Україна та не було реалізовано майно боржника в рахунок стягнення заборгованості.

Оцінка суду.

За змістом ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави припинення зобов`язання передбачено в Главі 50 ЦК України. Зокрема, згідно ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічне за змістом положення щодо припинення господарських зобов`язань у зв`язку з зарахування зустрічних вимог передбачено в ст. 203 ГК України.

Відповідно до ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

За змістом названих правових норм залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду та оспорити односторонній правочин.

Згідно ст.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Слід зазначити, що з аналізу вищевказаної норми закону слідує, що регулювання правовідносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише Законом України «Про виконавче провадження», а здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону, та інших законів, добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Також не містять обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення ст. 203 ГК України і ст. 602 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним судом в постанові №910/8661/17 від 24.04.2018р.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги ТзОВ Техмолпром до ТзОВ Лактос Україна за рішенням суду №914/1720/19 від 18.02.2020р., як і вимоги ТзОВ Лактос Україна до ТзОВ Техмолпром за рішенням суду №917/1218/16 від 15.05.2017 р. є однорідними, вказані вимоги не належать до тих, котрі згідно ст. 602 ЦК України не можуть бути зараховані, а також наявні у ТзОВ Лактос Україна вимоги перевищують його зобов`язання за рішенням суду у справі №914/1720/19 від 09.12.2020р.

Слід зазначити, що надані заявником докази на підтвердження надсилання стягувачу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: опис вкладення від 02.07.2020р. (відправником вказаний Мриглод Р.А керівник ТзОВ Лактос Україна), накладна Укрпошти №950 від 02.07.2020 р., фіскальний чек від 02.07.2020 р., рекомендоване повідомленням про вручення поштового відправлення від 02.07.2020 р. №950, з огляду на положення Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р. із змінами та доповненнями, є належними, допустимими та такими, що підтверджують факт надсилання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та отримання її стягувачем 28.07.2020 р.

Враховуючи вказане, а також те, що докази оскарження чи визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог ТзОВ Лактос Україна від 01.07.2020 р., в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку, що обов`язок заявника із сплати коштів за наказом Господарського суду Львівської області №914/1720/19 від 09.12.2020р. відсутній повністю, однак у зв`язку з його припиненням, а не добровільним виконанням, як помилково стверджує заявник.

А тому заява ТзОВ Лактос Україна про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області №914/1720/19 від 09.12.2020р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Лактос Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техмолпром 499 900,00 грн основного боргу, 182 821,87 грн інфляційних нарахувань, 279 115,82 грн 20% річних, 14 427,57 грн судового збору.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст ухвали

складено 15.03.2021 р.

Суддя Ю.О. Сухович