ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2967/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Панчішко П.П. за довіреністю;

Від відповідача: Колесников О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" до фізичної особи-підприємця Колесникова Олександра Сергійовича про стягнення 20 874,41 грн. та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" (далі по тексту - ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження") звернулось до господарського суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Колесникова Олександрова Сергійовича (далі по тексту - Колесников О.С.) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 20 874,41 грн., яка складається із основного боргу зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг у розмірі 17 400,27 грн., 3% річних у сумі 196,93 грн., пені у сумі 900,63 грн., неустойки за несвоєчасне повернення орендованих приміщень у сумі 2 376,58 грн.; про виселення відповідача з нежилої площі розміром 31 кв. м., яка розташована на 2-му поверсі в нежилій будівлі під літерою «А» за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 18, та передання вказаного приміщення на користь ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження".

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору оренди №160819 від 16.08.2019р., в частині сплати передбачених договором платежів за січень 2020р., квітень-серпень 2020р., та повернення орендованого приміщення у зв`язку із закінченням строку дії договору.

Колесников О.С. частково заперечував проти задоволення заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, у поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачем було наголошено, що починаючи з червня 2020р. позивачем було обмежено доступ до орендованих приміщень, а, отже, підстави для сплати орендних та інших платежів протягом червня-серпня 2020р. відсутні. На підтвердження факту обмеження доступу до орендованих приміщень відповідачем було надано суду нотаріальну заяву свідка - ОСОБА_1 . При цьому, відповідачем також було наголошено про припинення власної господарської діяльності, яка полягає у організації та проведенні концертів, у зв`язку з виникненням загальновідомих форс-мажорних обставин - запровадження на території України карантину, що, в тому числі стало підставою для постановлення його на облік в органах соціального захисту населення для отримання державної допомоги по частковому безробіттю.

ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" у поданій до суду відповіді на відзив заперечував виникнення форс-мажорних обставин із посиланням на необхідність підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України. При цьому, позивачем було підтверджено факт обмеження відповідачу доступу до орендованого приміщення з серпня 2020р. Разом з тим, за твердженням позивача, належні докази на підтвердження обмеження використання орендованих приміщень з червня 2020р. в матеріалах справи відсутні.

04.02.2021р. до господарського суду від Колесникова О.С. надійшли заперечення на відповідь на відзив, по тексту яких відповідачем було повідомлено, що він заперечує проти нарахування орендних платежів, починаючи з травня 2020р. За переконанням відповідача, підстави для підтвердження форс-мажорних обставин сертифікатом Торгово-промислової палати України відсутні, оскільки запровадження на території України карантину є загальновідомим фактом.

Ухвалою суду від 03.02.2021р. підготовче засідання по даній справі було закрито із призначенням справи до судового розгляду по суті.

01.03.2021р. до канцелярії господарського суду від Колесникова О.С. без супровідного листа надійшли документи (наказ про зупинення діяльності відповідача, заяви про надання допомоги по безробіттю, повідомлення Арцизької районної філії Одеського обласного центу зайнятості про надання допомоги тощо), які не були засвідчені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 8, 9 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи порушення відповідачем порядку оформлення та подання доказів, встановленого вимогами процесуального законодавства, у господарського суду відсутні правові підстави для врахування поданих Колесниковим О.С. документів під час вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

16.08.2019р. між ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" (Орендодавець) та Колесниковим О.С. (Орендар) було укладено договір оренди нежилих приміщень №160819, відповідно до п. п. 1.1, 1.3 якого у порядку та на умовах, передбачених цим договором, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилу площу розміром 31 кв.м., яка розташована на 2-му поверсі в нежилій будівлі під літерою «А» за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 18 , згідно зі схемою орендованої площі, що є додатком №2 до цього договору. Об`єкт оренди використовується Орендарем для розміщення офісу, але Орендар зобов`язується, без отримання письмової згоди Орендодавця, не використовувати даний договір для вчинення будь-яких реєстраційних дій, які передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Сліз зазначити, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Колесникова О.С. є театральна та концертна діяльність.

Відповідно до п. 2.2 договору №160819 від 16.08.2019р. передача об`єктів оренди здійснюється за актом приймання-передачі (додаток №3), який засвідчується підписами та печатками сторін та є невід;ємною частиною цього договору.

Згідно з п. п. 2.4, 2.5 договору №160819 від 16.08.2019р. після закінчення строку дії (розірвання або припинення) даного договору Орендар зобов`язаний повернути об`єкти оренди Орендодавцю в день закінчення строку дії договору. Об`єкти оренди повинні бути повернуті Орендодавцеві у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу. Факт повернення об`єктів оренди Орендарем Орендодавцю оформлюється сторонами відповідним актом приймання-передачі, який засвідчується підписами та печатками сторін.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.3 договору №160819 від 16.08.2019р. розмір орендної плати щодо об`єктів оренди визначається сторонами окремим протоколом узгодження договірної ціни (додаток №1). Орендна плата за цим договором встановлюється в національній валюті України. Орендна плата вноситься Орендарем щомісяця авансовими платежами, але не пізніше 05 числа поточного місяця шляхом перерахування на поточний рахунок Орендодавця встановленої грошової суми згідно протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1 до цього договору). Сплата орендної плати здійснюється орендарем на підставі виставлених Орендодавцем рахунків. В разі не отримання рахунків від Орендодавця, Орендар сплачує орендну плату на підставі протоколу узгодження договірної ціни не пізніше 05 числа поточного місяця.

Договірна ціна на оренду нежитлового приміщення за договором оренди №160819 від 16.08.2019р. була визначена сторонами у додатку №1 до договору.

Умовами п. 3.4 договору №160819 від 16.08.2019р. встановлено, що факт використання об`єктів оренди у поточному місяці підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується в останній день поточного місяця. У разі не підписання Орендарем зазначеного в цьому пункті договору акта до 05 числа місяця наступного за звітним, або ненадання вмотивованої відмови від його підписання у той же термін, визначений акт вважається підписаним обома сторонами.

Відповідно до п. п. 3.5, 3.5.6 договору №160819 від 16.08.2019р. окрім визначеної в протоколі узгодження договірної ціни орендної плати Орендарем відшкодовується на користь Орендодавця фактичні витрати Орендодавця, пов`язані з утриманням приміщень, а саме експлуатаційні витрати та витрати з наданих комунальних послуг (комунальними службами). Сума витрат з наданих комунальних послуг, які підлягають відшкодуванню, сплачується Орендарем на підставі виставлених Орендодавцем рахунків в 5-ти денний строк з дня отримання Орендарем таких рахунків.

Положеннями п. 3.10 договору №160819 від 16.08.2019р. визначено, що у випадку закінчення строку дії цього договору (включаючи випадок розірвання та припинення даного договору на визначених у договорі умовах) Орендар сплачує орендну плату до дня підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення. Останнім днем оренди вважається день підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення від Орендаря Орендодавцю. У випадку належного виконання умов цього договору Орендарем, Орендодавець зобов`язаний підписати акт приймання-передачі орендованого приміщення протягом 5-й робочих днів з моменту надання такого акту Орендарем Орендодавцю або надання обґрунтованої відмови.

Відповідно до п. 6.3 договору №160819 від 16.08.2019р. за прострочення платежів по орендній платі, а також платежів по оплаті комунальних послуг, експлуатаційних витрат, Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, яка нараховується до моменту фактичного погашення заборгованості. Нарахування господарських санкцій продовжується і після шести місяців від дня настання обставин, за які нараховуються господарські санкції.

Згідно з п. п. 6.9, 6.10 договору №160819 від 16.08.2019р. сторони не несуть відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання чи неналежне виконання є наслідком дії обставин непереборної сили. При настанні обставин непереборної сили для одної із сторін вона повинна негайно повідомити іншу сторону про настання таких обставин, підтверджених Торгово-промисловою палатою України або її підрозділом.

Положеннями п. п. 7.1, 7.2 договору №160819 від 16.08.2019р. встановлено, що сторони не несуть відповідальність за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили або випадку. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили або випадку.

Відповідно до п. 7.3 договору №160819 від 16.08.2019р. під непереборною силою в цьому договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього характеру щодо сторін, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін і які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливості та обачності відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені урагани, руйнування, в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню.

Згідно з п. 7.6 договору №160819 від 16.08.2019р. при виникненні обставин неможливості повного або часткового виконання зобов`язань за цим договором, а саме: війни, страйків, погромів, пожеж, стихійних лих, рішення державних органів влади чи інших, незалежних від сторін обставин строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії таких обставин.

Відповідно до п. 8.1 договору №160819 від 16.08.2019р. договір набуває чинності з моменту підписання сторонами, а в частині оплати - з моменту підписання акту приймання-передачі приміщень. Строк оренди становить 6 (шість) календарних днів та 12 (дванадцять) календарних місяців з дня передачі площі у фактичне користування за актом приймання-передачі приміщень по 31 серпня 2020 року включно. Орендар після спливу строку дії даного договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди нежилих приміщень на новий строк.

Слід зазначити, що з наданих ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" виписок по банківському рахунку вбачається, що Колесниковим О.С. здійснювалися орендні платежі у серпні 2019р., жовтні 2019р., листопаді 2019р., грудні 2019р., лютому 2020р., квітні 2020р., травні 2020р., червні 2020р.

26.08.2019р. між ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" та Колесниковим О.С. було підписано акт приймання-передачі орендованої площі до договору оренди №160819 від 16.08.2019р., згідно якого відповідачу було передано у користування нежилу площу розміром 31 кв.м., яка розташована на 2-му поверсі в нежилій будівлі під літерою «А» за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 18 .

30.04.2020р. ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" звернулось до Колесникова О.С. із листом-претензією №30-04/2020, відповідно до якого позивач просив сплатити заборгованість за договором оренди №160819 від 16.08.2019р., розмір якої станом на 28.04.2020р. складав 11 179,76 грн.

29.05.2020р. ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" звернулось до Колесникова О.С. із претензією №34-05/2020 про сплату заборгованості за договором оренди №160819 від 16.08.2019р., розмір якої станом на 31.05.2020р. складав 11 270,38 грн. Разом із даною претензією ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" було надіслано на адресу відповідача акти приймання-передачі за січень 2020р., квітень-травень 2020р. та відповідні рахунки на відшкодування експлуатаційних та комунальних послуг. Слід зазначити, що вказані акти з боку відповідача підписані не були.

13.07.2020р. ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" звернулось до Колесникова О.С. із листом №39-07/2020 про сплату заборгованості за договором оренди №160819 від 16.08.2019р., розмір якої станом на 13.07.2020р. складав 16 935,26 грн. Крім того, позивачем було повідомлено про відсутність у нього наміру продовжувати дію договору оренди на новий строк.

28.08.2020р. Колесников О.С. звернувся до ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" із листом №7 про розірвання договору оренди №160819 від 16.08.2019р. При цьому, посилаючись на запровадження на території України карантину та виникнення форс-мажорних обставин, відповідач просив позивача прийняти взаємовигідне рішення.

Листом №42-09/2020 від 03.09.2020р. ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" у відповідь на лист відповідача №6 від 28.08.2020р., який в матеріалах справи відсутній, було повідомлено про необхідність сплати заборгованості за договором оренди №160819 від 16.08.2019р. у загальному розмірі 17 400,27 грн. Разом із даним листом ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" було надіслано на адресу відповідача акти приймання-передачі за червень-серпень 2020р. та надано відповідні рахунки на відшкодування експлуатаційних та комунальних послуг. Слід зазначити, що вказані акти з боку відповідача підписані не були.

Листом №43-09/2020 від 03.09.2020р. ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" у відповідь на лист відповідача №7 від 28.08.2020р. було повторно повідомлено про необхідність сплати заборгованості за договором оренди №160819 від 16.08.2019р. у загальному розмірі 17 400,27 грн.

В процесі вирішення судом даного спору відповідачем було надано суду нотаріально засвідчену заяву свідка - ОСОБА_1 , яким було повідомлено суду про відому йому обставину обмеження позивачем доступу до орендованих відповідачем приміщень починаючи з червня 2020р. Крім того, факт обмеження позивачем доступу до приміщення був підтверджений свідком у судовому засіданні, яке відбулось 17.02.2021р., під час його допиту судом.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Колесникова О.С. , позивачем було наголошено про наявність правових підстав для стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг за спірний період, а також виселення відповідача із орендованих приміщень у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Предметом заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" позовних вимог у межах даної справи є позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг у розмірі 17 400,27 грн. за січень 2020р., квітень-серпень 2020р.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження належного виконання Колесниковим О.С. прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди №160819 від 16.08.2019р. за січень 2020р., квітень 2020р., факт існування якої з боку відповідача не заперечується, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг у розмірі 5895,63 грн. за січень 2020р., квітень 2020р.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" до Колесникова О.С. позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг за травень-серпень 2020р., господарський суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 286 Господарського кодексу України орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Постановою Кабінету Міністрів України „Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020р. на усій території України протягом періоду з 12.03.2020р. по 03.04.2020р. було встановлено карантин, а також заборонено відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

В подальшому дія карантину, згідно постанов Кабінету Міністрів України, була продовжена із запровадженням нових обмежень з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Слід зазначити, що запровадження на території України карантину є загальновідомою обставиною та не потребує доказування.

02.04.2020р. набув чинності Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020р.

Відповідно до п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020р.) з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу.

18.04.2020р. набув чинності Закон України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-IX від 13.04.2020р., яким п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було викладено у новій редакції.

Згідно з п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 553-IX від 13.04.2020р.) на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

16.07.2020р. набув чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" № 692-IX від 16.06.2020р., яким п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 692-IX від 16.06.2020р.) що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони. У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг. Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково. Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

Положеннями п. п. 7.1, 7.2 договору №160819 від 16.08.2019р. встановлено, що сторони не несуть відповідальність за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили або випадку. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили або випадку.

Відповідно до п. 7.3 договору №160819 від 16.08.2019р. під непереборною силою в цьому договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього характеру щодо сторін, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін і які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливості та обачності відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені урагани, руйнування, в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню.

Згідно з п. 7.6 договору №160819 від 16.08.2019р. при виникненні обставин неможливості повного або часткового виконання зобов`язань за цим договором, а саме: війни, страйків, погромів, пожеж, стихійних лих, рішення державних органів влади чи інших, незалежних від сторін обставин строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії таких обставин.

Підсумовуючи вищенаведені положення чинного законодавства, а також враховуючи умови укладеного між сторонами договору оренди №160819 від 16.08.2019р., якими сторонами було прямо передбачено, що до обставин непереборної сили належать рішення державних органів влади, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню, враховуючи запровадження на території України карантину згідно постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р., господарський суд доходить висновку, що вказані обставини є підставою для звільнення Колесникова О.С. від обов`язку сплачувати орендні та інші платежі за період з травня до серпня 2021року.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" у поданій до суду відповіді на відзив було визнано факт обмеження доступу відповідачу до орендованих приміщень у серпні 2020р.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Враховуючи визнання ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" обставини обмеження доступу Колесникова О.С. до орендованих приміщень у серпні 2020р., господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг за вказаний період з підстав неможливості використання відповідачем орендованого приміщення через обставини, за які він не відповідає.

Господарським судом відхиляються доводи ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" про необхідність засвідчення існування обставин непереборної сили, в даному випадку, видання обмежуючих нормативних актів органами державної влади, сертифікатом Торгово-промислової палати України, які обґрунтовуються позивачем умовами п.6.10 договору з огляду на наступне.

Згідно з п. 6.10 договору №160819 від 16.08.2019р. при настанні обставин непереборної сили для одної із сторін вона повинна негайно повідомити іншу сторону про настання таких обставин, підтверджених Торгово-промисловою палатою України або її підрозділом.

Господарський суд звертає увагу ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження", що виходячи з умов п. 6.10 договору №160819 від 16.08.2019р. передбачено необхідність одержання сертифікату Торгово-промислової палати України лише у випадку виникнення обставин непереборної сили для одної із сторін договору, тобто у випадку, коли іншій стороні не відомо про настання таких обставин.

Натомість, умови та наслідки настання обставин непереборної сили, які мають загальновідомий характер та відомі обом сторонам, врегульовані положеннями розділу 7 договору, якими, в свою чергу, не передбачено необхідності отримання сторонами сертифікатів Торгово-промислової палати України.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" до Колесникова О.С. позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг за травень-серпень 2020р.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості спожитої електричної енергії, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано відповідачу до сплати 3% річних у сумі 196,93 грн., нарахованих позивачем на суму основної заборгованості, заявленої до стягнення за період до 23.09.2020р.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для задоволення заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" до Колесникова О.С. позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг у розмірі 5895,63 грн. за січень 2020р., квітень 2020р., господарський суд дійшов висновку про наявність у позивача права на нарахування 3% річних лише на суму боргу у розмірі 5895,63 грн.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, нарахованих на суму боргу у розмірі 5895,63 грн., господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку у названій частині вимог.

Викладене має наслідком необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" до Колесникова О.С. у названій частині шляхом присудження до стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 98,33 грн.

Крім того, із посиланням на умови п. 6.3 договору №160819 від 16.08.2019р., ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" було заявлено до стягнення пеню у сумі 900,63 грн., нараховану на суму основної заборгованості, заявленої до стягнення за період до 23.09.2020р.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, нарахованої на суму боргу у розмірі 5895,63 грн. з підстав, наведених по тексту рішення вище під час надання оцінки позовним вимогам про стягнення 3% річних, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" позовних вимог до Колесникова О.С. у названій частині шляхом присудження до стягнення із відповідача пені у розмірі 489,52 грн.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" позовних вимог про стягнення неустойки за несвоєчасне повернення орендованих приміщень та виселення відповідача, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8.1 договору №160819 від 16.08.2019р. договір укладено на строк до 31 серпня 2020 року включно.

Згідно з п. 2.4 договору №160819 від 16.08.2019р. після закінчення строку дії (розірвання або припинення) даного договору Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди Орендодавцю в день закінчення строку дії договору.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Листом №39-07/2020 від 13.07.2020р. ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" було повідомлено Колесникова О.С. про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди на новий строк. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку, що строк дії договору оренди №160819 від 16.08.2019р. закінчився 31.08.2020р., а, отже, з вказаного моменту на Колесникова О.С. було покладено обов`язок повернути орендоване приміщення.

Проте, доказів на підтвердження належного виконання Колесниковим О.С. обов`язку щодо повернення об`єкту оренди матеріали справи не містять. Разом з тим, в процесі розгляду даного спору господарським судом було встановлено, що ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" у серпні 2020р. до закінчення строку дії договору №160819 від 16.08.2019р. було обмежено доступ Орендаря до нежитлового приміщення.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи обмеження ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" доступу відповідачу до орендованого приміщення починаючи з серпня 2020р., господарський суд доходить висновку про відсутність у останнього фактичної можливості повернути приміщення за актом приймання-передачі, що свідчить про настання передбачених ст. 617 ЦК України підстав для звільнення від виконання зобов`язання. Наведене дозволяє господарському суд дійти висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" позовних вимог до Колесникова О.С. про виселення останнього із орендованих приміщень.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Положеннями п. 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" від 29 травня 2013 року N 12 передбачено наступне. Застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу положень ч. 1-2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Так, з висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2014 р. (лист від 01.04.2015р.) вбачається, що для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно не виконав цього обов`язку (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі N 3-70гс14). Положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі невиконання наймачем обов`язку з повернення речі. Обов`язковою і необхідною умовою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 2 вересня 2014 р. у справі N 3-85гс14).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Приймаючи до уваги вищевикладені висновки суду про відсутність у Колесникова О.С. фактичної можливості повернути орендоване приміщення у зв`язку з обмеженням доступу до нього з боку ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження", господарський суд доходить висновку про відсутність у діях відповідача вини як обов`язкової складової для застосування до орендаря відповідальності у вигляді сплати неустойки, передбаченої ст. 785 ЦК України.

З викладених обставин, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ТОВ „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" позовних вимог в частині стягнення неустойки за несвоєчасне повернення орендованих приміщень у сумі 2 376,58 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" до фізичної особи-підприємця Колесникова Олександра Сергійовича позовних вимог шляхом присудження до стягнення із відповідача суми основного боргу у розмірі 5 895,63 грн., трьох відсотків річних у розмірі 98,33 грн., пені у розмірі 489,52 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Колесникова Олександра Сергійовича / АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „Прикладні дослідження" /04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А; ідентифікаційний код 35316643/ суму основного боргу у розмірі 5 895,63 грн. /п`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять грн. 63 коп./, три відсотки річних у розмірі 98,33 грн. /дев`яносто вісім грн. 33 коп./, пеню у розмірі 489,52 грн. /чотириста вісімдесят дев`ять грн. 52 коп./, судовий збір у розмірі 652,87 грн. /шістсот п`ятдесят дві грн. 87 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 березня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна