ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3625/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техагросоюз»

про стягнення 92 542, 95 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Ткаліч А.О.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техагросоюз» (надалі відповідач) про стягнення 92 542,95 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі № 911/3625/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.01.2021 року відкладено підготовче засідання на 09.02.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/3625/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.02.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 17.02.2021 року представником позивача подано клопотання № 2130 від 17.02.2021 року про розгляд справи за відсутності представника.

До канцелярії Господарського суду Київської області 18.02.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання № 11/02-21 від 15.02.2021 року про відкладення розгляду справи.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 23.02.2021 року не з`явилися. Розгляд справи відкладався на 11.03.2021 року.

В судовому засіданні 11.03.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача не з`явився, відповідач відзив на позов не подав, подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 11.03.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Публічним акціонерним товариством «Сан Інбев Україна», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Абінбев Ефес Україна», (позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техагросоюз» (відповідач, Покупець) 01.04.2015 року було укладено Договір поставки № 01-04/15СН (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Продавець зобов`язувався продавати, а Покупець приймати та оплачувати відходи виробництва згідно цін, узгоджених Сторонами в Додатку № 1 до Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором. Одним з видів товару Додатком № 1 до Договору визначена дробина пивна (далі - Товар).

Додатковою угодою № 1 від 02.08.2015 року до Договору сторони встановили ціну дробини пивної 480 грн. за тонну (з ПДВ).

Пунктом 1.3 Додатку № 1 до Договору встановлено, що Покупець здійснює попередню оплату партії Товару в розмірі 100% її вартості не пізніше ніж за 2 (два) календарних дні до поставки кожної партії Товару. Товар не підлягає передачі Покупцю до здійснення ним попередньої оплати та/або відсутності на рахунку Продавця встановленого Договором мінімального запасу грошових коштів.

Незважаючи на вказану умову Договору, Сторони за взаємною згодою відступали від неї, а саме - поставка деяких партій Товару здійснювалась Продавцем без отримання від Покупця попередньої плати за такі партії Товару, а Покупець оплачував такі партії Товару після його поставки. Водночас, таку оплату Покупець здійснював не в повному обсязі, внаслідок чого за Покупцем утворилась заборгованість в сумі 152 542,95 грн.

Відповідна заборгованість виникла за поставками, які відбувались протягом квітня-вересня та грудня-листопада 2017 року за наведеними в позові підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними на загальну суму 2 218 771,20 грн., які частково оплачені на суму 2 175 000,00 грн., з врахуванням заборгованості за попередніми поставками в сумі 108 771,75 грн., яка підтверджується Актом звірки розрахунків станом на 31.03.2017 року.

Згідно з ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Оскільки станом на 20.04.2018 року відповідач борг не сплатив, про необхідність його сплати позивач надіслав відповідачу вимогу № 111 від 20.04.2018 року з детальним розрахунком заборгованості.

Після отримання Вимоги відповідач частково сплатив заборгованість на суму 50 000 грн., а саме: 10 000 грн. 11.05.2018 року; 10 000 грн. 17.05.2018 року; 10 000 грн. 13.06.2018 року; 10 000 грн. 04.09.2018 року; 10 000 грн. 28.09.2018 року.

Внаслідок такої оплати заборгованість відповідача перед позивачем зменшилась до 102 542,95 грн.

Здійснивши часткову оплату заборгованості та не заперечивши загальну суму заборгованності, яка була зазначена у Вимозі, відповідач додатково підтвердив наявність зобов`язання з оплати поставленого товару.

Про необхідність сплати вказаної суми боргу (102 542,95 грн.) позивач надіслав відповідачу претензію № 36 від 30.01.2019 року, після чого відповідачем сплачено 12.02.2019 року ще 10000 грн. боргу.

На решту суми заборгованості 92 542,95 грн. позивач надіслав відповідачу претензію № 162 від 18.04.2019 року, яка залишена без задоволення.

При цьому, позивач пояснив, що за Рішенням Загальних зборів акціонерів (копія Протоколу № 17 від 27.03.2019 року) змінене найменування позивача на Приватне акціонерне товариство «Абінбев Ефес Україна». Про відповідні зміни, в тому числі в адресі місцезнаходження, позивач повідомив відповідача в претензії №162 від 18.04.2019 року.

Однак, на момент розгляду спору відповідачем не сплачено на користь позивача заборгованість в сумі 92 542,95 грн.

Відповідач в ході розгляду спору відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, суд також враховує, що між сторонами мали місце правовідносини з поставки товару, тому до відповідних правовідносин застосовується норма ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, яка визначає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений за Договором товар в сумі 92 542,95 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано. Відтак, позовні вимоги є правомірними, доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техагросоюз» про стягнення 92 542,95 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техагросоюз» (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м.Українка, вул.Промислова,24, код 31759214) на користь Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30-В, код 30965655) 92 542,95 грн. основного боргу та 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.03.2021 року