ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Справа № 923/700/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Семенової Наталі Володимирівни, м.Херсон

про стягнення заборгованості в розмірі 13 482,31 грн.

та за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни, м. Херсон

до відповідача: Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон

про визнання факту розірвання договору про надання послуг з центрального опалення

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Семенова Н.В., Лодига М.Т. - адвокат

Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" () звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення відповідно до договору № 515 про надання послуг централізованого опалення від 04.10.2013 року суми основного боргу у розмірі 13 228 грн. 26 коп., 3% річних у розмірі 28 грн. 93 коп., пені у розмірі 225 грн. 12 коп.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем установленого умовами договору № 515 від 04.10.2013р. зобов`язання по оплаті послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020 даний позов передано на розгляд судді Ярошенко В.П.

Ухвалою суду від 17.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 923/700/20 визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Перше підготовче засідання призначено на 10.09.2020 об 11.30 год.

28.08.2020 за вх. №1808/20 до суду надійшов зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни до Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" про визнання факту розірвання з 13 березня 2020 року договору про надання послуг з центрального опалення за № 519 від 13 травня 2014 року (а.с.78-113).

Позов обґрунтовано твердженням позивача за зустрічним позивом про те, що її лист про розірвання договору 515 залишився не розглянутим по суті питання. Лист- відповідь Херсонської ТЕЦ від 18 травня 2020 року за № 06-2/1045 не містить чіткої згоди або незгоди що до розірвання договору. У розріз із нормами із нормами Порядку відключення споживачів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, їй запропоновано отримати технічні умови на відключення у Херсонської ТЕЦ.

Не отримавши у 30-ти денний термін підтвердження розірвання договору, 25.06.2020 позивач за зустрічним позовом направила до ТЕЦ лист з констатацією факту розірвання договору 515 з 13.03.20. ФОП Семенова Н.В. зазначає, що з відповіді від 7.07.2020 за №06-1/1292 вбачається, що відповідачем за зустрічним позовом, не зважаючи на приймання актів про відключення, не визнано факту розірвання договору № 515. Їй знову в розріз з Порядком відключення запропоновано отримати технічні умови у Херсонській ТЕЦ.

Ухвалою суду від 09.09.2020 зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 06.10.2020 об 11.30 год.

14.09.2020 за вх. № 6879/20 до суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни разом із уточнюючою редакцією зустрічної позовної заяви, за якої просить відповідно визнати факт розірвання з 13 березня 2020 року договору про надання послуг з центрального опалення за № 515 від 13 травня 2014 року, що укладений між фізичною особою-підприємцем Семеновою Н. В. та ПАТ "Херсонська ТЕЦ"(а.с.132-136).

Ухвалою суду від 18.09.2020 суд прийняв зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 06.10.2020 суд продовжив строк підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 05.11.2020 о 10.30 год.

28.10.2020 до суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до справи (а.с. 168-175).

Зокрема, у відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом посилається, що відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень, будівель від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. Розірвання договору про надання послуги з постачання теплової енергії здійснюється в порядку передбаченому чинним законодавством, який полягає у відключенні споживача від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

У засіданні суду 05.11.2020 було оголошено перерву до 26.11.2020 об 11.00 год.

У засіданні суду 26.11.2020 було оголошено перерву до 10.12.2020 об 11.30 год.

09.12.2020 до суду від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до справи (а.с. 181-183).

Зокрема, у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву позивач за зустрічним позовом зазначає, що між позивачем та відповідачем відсутні фактичні відносини. Позивач за зустрічним позовом не є Споживачем послуг Херсонської ТЕЦ, оскільки не користується і не планує користуватися центральним опаленням, повідомила відповідача про свою відмову від послуги із централізованого опалення, має дозвіл на відключення, опалювальні пристрої відключені від стояка, стояк ізольовано, що задокументовано представниками ТЕЦ, акти про відключення, оформленні згідно законному Порядку, отримано Херсонською ТЕЦ.

Ухвалою суду від 10.12.2020 суд закрив підготовче провадження у справі № 923/700/20 та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.01.2021 об 11.00 год.

У засіданні суду 19.01.2021 було оголошено перерву до 18.02.2021 об 12.00 год.

У засіданні суду 18.02.2021 було оголошено перерву до 25.02.2021 об 12.00 год.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, в задоволені зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Щодо первісного позову.

Матеріали справи свідчать, що на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 13 травня 2014 року № 923/293/1415, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, між публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" (надалі - позивач, або виконавець) і фізичною особою-підприємцем Семеновою Наталією Володимирівною (надалі - відповідач, або споживач) був укладений договір №515 від 04.10.2013р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1. договору, виконавець зобов`язується надавати споживачеві з початку по кінець опалювального періоду, встановленого рішенням виконкому Херсонської міської ради, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

На підставі п.2 договору, суб`єктом користування послугами є власник приміщення за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 79, кв. 39.

На виконання умов договору позивач, у період з листопада 2019 року по березень 2020 року включно, надав відповідачу послуги з централізованого опалення, що підтверджується довідками про наявність опалення у абонентів Херсонської ТЕЦ, в тому числі у приміщенні відповідача, за листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень 2019 року, на загальну суму 13 228,26 грн.

Згідно п.8 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

На підставі п.15 договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Позивач для оплати вартості спожитої теплової енергії виставляв відповідачу рахунки №№ 0-195 за листопад 2019 на суму 1708,91 грн., за грудень 2019 на суму 2848,19 грн., за січень 2020 на суму 2974,78 грн., за лютий 2020 на суму 3544,42 грн. та за березень 2020 на суму 2151,96 грн., які разом з актами виконаних робіт були направлені відповідачу листами:

№06-1/2661 від 09.12.2019, № 06-1/2661 від 09.12.2019, № 06-1/62 від 13/01/2020, № 06-1/62 від 13/01/2020, №06-1/316 від 07/02/2020.

Отже, у період з листопада 2019 року по березень 2020 року позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату спожитої теплової енергії на загальну суму 13 228,26 грн. Зазначена сума також підтверджується довідкою щодо руху заборгованості по ФОП Семенова Н.В., яка підписана бухгалтером ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" та скріплена його печаткою.

Відповідач, в порушення договірних зобов`язань за надані позивачем послуги у період з листопада 2019 року по березень 2020 року не виконав, в наслідок чого утворився борг в сумі 13 228,26 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач направляв відповідачу вимогу від 25.05.2020 № 06-1/1066 про сплату заборгованості у розмірі 70 134,63 грн. Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування.

З викладеного слідує, що відповідач за надані позивачем відповідно до умов договору послуги з централізованого опалення у період з листопада 2019 року по березень 2020 року включно, повністю не розрахувався, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 13 228,26 грн.

Отже, у зв`язку із невиконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасних розрахунків за надані послуги, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 13 228,26 грн., суму пені у розмірі 225,12 грн., суму 3% річних у розмірі 28,93 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Нормами ст. 509 ЦК України визначено поняття зобов`язання та підстави його виникнення. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, з урахуванням п.8, п.15 договору та приписів ч.1 т. 530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був оплатити надані позивачем послуги у листопаді 2019 - до 20.12.2019 включно, у грудні 2019 року - до 20.01.2020 включно, у січні 2020 - до 20.02.2020 включно, у лютому 2020 - до 20.03.2020 включно, у березні 2020 - до 20.04.2020 включно, чого відповідачем повністю виконано не було, що призвело до порушення відповідачем виконання договірних зобов`язань.

Доказів погашення заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 13 228,26 грн. відповідачем суду не надано.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 13 228,26 грн. є доведеними і обґрунтованими.

У зв`язку з несвоєчасними розрахунком за договором, Позивач нарахував Відповідачу пеню в розмірі 225,12 грн.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 12. Договору зазначено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати, сума інфляційних втрат за весь час прострочення, та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості.

Розрахунок пені судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 28,93 грн.

Розрахунок пені судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Не погоджуючись з доводами відповідача щодо неправильного визначення розміру заборгованості внаслідок застосування не передбаченого умовами договору показника навантаження, позивач також звертає увагу на дослідження цього питання судом апеляційної інстанції в процесі вирішення справи № 923/1759/15.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем установленого умовами договору №515 від 04.10.2013р. зобов`язання по оплаті послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

На підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 13 травня 2014 року у справі №923/293/14, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, між публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" та фізичною особою- підприємцем Семеновою Наталією Володимирівною був укладений договір №515 від 04.10.2013 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Пунктом 26 договору визначено, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Станом на сьогодні договір не є розірваним, він є пролонгованим і чинним, отже, обов`язковим до виконання.

Представником позивача зазначено, що із супровідним листом АТ "Херсонська ТЕЦ" на адресу ФОП Семенової Н.В. направило проект додаткової угоди про внесення змін до договору №515. Відповідач стверджує, що зазначена додаткова угода нею не отримувалась, не узгоджувалась і, відповідно є неукладеною.

Обставини укладання додаткової угоди №1 було предметом дослідження в межах судових справ №923/1759/15 та №923/459/18.

Справа № 923/1759/15 розглянута за позовом ПАТ "Херсонська ТЕЦ" до ФОП Семенової Н.В. про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за опалювальний період 2014-2015 років, рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2015 про задоволення позовних вимог залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016.

Справа № 923/459/18 розглянута за позовом ФОП Семенової Н.В. до ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" про визнання недійсної додаткової угоди №1 від 26.04.2014 року до договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, рішення Господарського суду Херсонської області від 28.08.2018 про відмову у задоволені позовних вимог залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 та постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2019.

За результатами дослідження матеріалів справи, з урахуванням постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 у справі №923/1759/15, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016, Верховним судом визнано встановленими такі обставин:

- ПАТ "Херсонська ТЕЦ" направлявся на адресу ФОП Семенової Н.В. ( АДРЕСА_1 ) проект додаткової угоди №1 від 26.10.2014 до договору №515;

- ФОП Семенова Н.В. відмовилась від отримання додаткової угоди № 1 від 26.10.2014;

- додаткова угода №1 від 26.10.2014 укладена саме до договору № 515 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

- ФОП Семеновою Н.В. вчинено дії з виконання її зобов`язань за договором з урахуванням змін, передбачених додатковою угодою, тому що у березні 2015 року вона здійснила платіж з цільовим призначенням: "За спожиту теплоенергію зг.рах. №0-195 за 2015 рік".

Наведені обставини встановлені з врахуванням рішень господарських судів у справі №923/1759/15. Відповідно до приписів ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аргументи відповідача щодо обставин укладання додаткової угоди №1 зводяться до тверджень, що ця угода з боку позивача не укладалась, тому що нею не підписувалась.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Обставини укладення та виконання додаткової угоди № 1 від 26.10.2014 до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №515 встановлено у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 у справі № 923/1759/15 та у судових рішеннях судів першої апеляційної та касаційної інстанції у справі №923/459/18, які за умовами ст. 75 ГПК України, мають преюдиційне значення для розгляду даної справи про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо недоведеності факту отримання нею послуг з теплопостачання у зв`язку із відключенням приладів опалення її приміщення від мережі централізованого опалення.

Відповідно до пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі по тексту рішення-Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно із пунктами 24-26 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до п.п. 1.1. Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 (далі по тексту рішення - Порядок), Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до п.п. 1.4. Порядку, орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія). Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП. Засідання Комісії відбуваються не рідше ніж один раз на місяць. Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер. Рішення Комісії оприлюднюються на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідно до п.п. 2.1. Порядку, рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Підпункти 2.3. - 2.8 Порядку передбачають наступне:

- власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку;

- орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту;

- заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії.

- комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП за участю заявника чи його уповноваженого представника.

- Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення.

- під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів.

- комісія передає рішення до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття. Копія рішення Комісії надається заявникові.

- орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендацій Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові.

Відповідно до п.п. 2.10. Порядку, відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він не є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Відповідно до п.п. 2.12. Порядку, після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) / постачання гарячої води - по одному примірнику для власника / представника співвласників та кожного виконавця відповідної комунальної послуги, а також для оператора зовнішніх інженерних мереж або іншого суб`єкта господарювання. Такий акт підписується усіма присутніми під час відключення сторонами: власником / представником співвласників та кожним виконавцем відповідної комунальної послуги, а також оператором зовнішніх інженерних мереж або іншим суб`єктом господарювання (у разі їх залучення).

Відповідачем не надано суду належних доказів дотримання вимог чинного законодавства щодо відключення окремого приміщення від мереж централізованого опалення. Отже відключення приміщень ФОП Семенової Н.В. від мереж централізованого опалення здійснено відповідачем з порушенням вищезазначених приписів Правил та Порядку, тобто самовільно, та не може вважатись обставиною, що звільняє відповідача від обов`язку виконувати зобов`язання за діючим договором.

Додатково суд зауважує, що факт самовільного відключення відповідача від мереж централізованого опалення встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 923/863/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 у цій справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо зустрічного позову

На підставі рішення господарського суду Херсонської області від 13 травня 2014 року № 923/293/1415, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, між публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" (надалі - позивач, або виконавець) і фізичною особою-підприємцем Семеновою Наталією Володимирівною (надалі - відповідач, або споживач) був укладений договір №515 від 04.10.2013р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі - договір).

Позивач зазначає, що 7 липня 2015 року відмовилась від користування послугами виконавця, про що його письмово повідомила, та 29 вересня 2015 року відключила своє приміщення від стояків центрального опалення будинку по проспекту Ушакова,79. На день її відключення порядок відключення приміщень в багатоквартирних будинках не був розробленим. Вказує на те, що була позбавлена права на відмову від відносин з відповідачем та була вимушена виконувати рішення судів про сплату послуг, якими фактично не користувалась, що не відповідає п. б договору 515, де зазначено, що оплата послуг здійснюється лише за використану мною теплову енергію. Херсонською ТЕЦ її відключення не оскаржувалось, скарги на порушення цим відключенням прав інших власників будинку протягом п`яти років відсутні.

Позивач вказує, що нею 12.03.2020 отримано дозвіл на відключення квартири від стояків центрального опалення будинку.

В подальшому нею було направлено на адресу відповідача акти про відокремлення приміщення та лист про розірвання договору № 515 з 13 березня 2020 року.

Вищевказаний лист про розірвання договору № 515 залишився не розглянутим по суті питання. Лист-відповідь Херсонської ТЕЦ від 18 травня 2020 року за № 06-2/1045 не містить чіткої згоди або незгоди що до розірвання договору. У розріз із нормами із нормами Порядку відключення споживачів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, їй запропоновано отримати технічні умови на відключення у Херсонської ТЕЦ.

Не отримавши у 30-ти денний термін підтвердження розірвання договору, 25.06.2020 позивач направила до ТЕЦ лист з констатацією факту розірвання договору №515 з 13.03.20. ФОП Семенова Н.В. зазначає, що з відповіді від 7.07.2020 за №06-1/1292 вбачається, що відповідачем, не зважаючи на приймання актів про відключення, не визнано факту розірвання договору № 515. Їй знову в розріз з Порядком відключення запропоновано отримати технічні умови у Херсонській ТЕЦ.

Дані обставини стали підставою для звернення із зустрічною позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово- комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

З положень ст. 651 ЦК України слідує, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що 04.10.2013 між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" (правонаступником якого є АТ "Херсонська ТЕЦ") та Фізичною особою-підприємцем Семеновою Наталею Володимирівною укладеного договір № 515 про надання послуг централізованого опалення, відповідно до умов якого АТ "Херсонська ТЕЦ" зобов`язується надавати ФОП Семеновій Н.В. послуги з централізованого опалення, а остання зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

За змістом п. 31 Договору № 515, він може бути розірваний достроково за взаємною згодою сторін у разі:

- зникнення потреби в отриманні послуги або відмови Споживача від користування послугами Виконавця;

- переходу права власності (користування) на приміщення до іншої особи;

- невиконання умов договору сторонами договору.

Розірвання даного договору в односторонньому порядку не передбачено.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою і другою статті 275 та частиною шостою статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 4 ЗУ "Про теплопостачання" встановлено, що проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Відповідно до п. 14 Постанови КМУ від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України від 9 листопада 2017 р. № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень, будівель від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що розірвання договору про надання послуги з постачання теплової енергії здійснюється в порядку передбаченому чинним законодавством, який полягає у відключенні споживача від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Факт самовільного від`єднання ФОП Семенова Н.В. від систем теплопостачання було встановлено рішенням господарського суду Херсонської області.

Відповідно до приписів ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з одностороннім (самовільним) від`єднанням від систем теплопостачання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо отримання нею 12.03.2020 дозвілу на відключення квартири від стояків центрального опалення, оскільки, як вбачається з вищевказаного дозволу, Семенову Н.В. було зобов`язано виконувати будівельно-монтажні роботи виключно у між опалювальний період. Здійснювати замовлення проектної документації та виконання відповідних робіт у виконавця, який має на це відповідні дозвільні документи (сертифікат, ліцензія).

Проте, в судовому засіданні було встановлено, що ФОП Семеновою Н.В. вищевказаних замовлень здійснено не було.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Первісний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Семенової Наталії Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" суму основного боргу в розмірі 13 228,26 грн. на розрахунковий рахунок: UA НОМЕР_2 у Ф ХОУ в АТ "Ощадбанк", МФО 352457.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Семенової Наталії Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" 3% річних в розмірі 28,93 грн., пені в розмірі 225,12 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн. на розрахунковий рахунок: НОМЕР_3 в ПАТ "МТБ БАНК", МФО 328168.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Накази видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення - 12.03.2021

Суддя В.П.Ярошенко