ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021м. ДніпроСправа № 904/45/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін справу:

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА, 166Д", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 305 111,93 грн. за договором постачання природного газу № 3737/18-ТЕ-4 від 08.11.2018

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА, 166Д" заборгованість за договором постачання природного газу № 3737/18-ТЕ-4 від 08.11.2018 у загальному розмірі 305 111,93 грн., яка складається з: основний борг - 250 000,00 грн.; пеня-22 007,68 грн.; три проценти річних - 15 086,64 грн.; інфляційні втрати - 18 017,61 грн.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.01.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № б/н від 25.01.2021 року, у якому позовні вимоги не визнає, та просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

04.02.2021 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від б/д року, у якій не погоджується з викладеними у відзиві доводами відповідача та вважає їх необґрунтованими та такими, що не можуть братись до уваги.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд,

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 3737/18-ТЕ-4 від 08.11.2018, а саме в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 26.01.2019 по 30.11.2020 у сумі 15 086,64 грн. та інфляційні збитки за період з лютого 2019 року по листопад 2020 року у сумі 18 017,61 грн.

На підставі пункту 8.2. (пунктом 7.2 - в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.11.2018) Договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений газ у розмірі 22 007,68 грн. за загальний період з 26.01.2019 по 25.09.2019.

Позиція відповідача, викладена у відзиві.

Відповідач у відзиві на позов не погоджується з позовними вимогами, оскільки відповідач не споживав газ, у вказаному в позові обсязі, тому і не повинен сплачувати. Також зазначав, що за весь спожити газ було проведено розрахунок у повному обсязі та було сплачено 35 044, 80 грн. за спожитий газ, а позивачем подано односторонні документи, які не підтверджують ні факт споживання газу, ні його вартість, ні тим більше, наявну заборгованість.

Надані Позивачем докази - аркуш з назвою «операції по договору ....», аркуш з назвою «... сальдо Предприятие «Рабоча 166Д..», аркуш з назвою. «... балансова один....» є неналежними доказами, так як вони створені виключно Позивачем в односторонньому порядку та не дають можливість достовірно встановити ні обсяг спожитого газу, ні проведені розрахунки тощо. Надані розрахунки штрафних санкцій призведені в автоматичній програмі, що не дає відповідачеві можливість їх перевірити.

Відповідач зазначив, законодавством визначено строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК). Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Тому вважає, що у позивача сплинув строк позовної давності для звернення до суду щодо стягнення пені.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив.

Позивач у відповіді на відзив з висновками відповідача, викладеними у відзиві, не погоджується, з огляду на наступне.

Щодо документів на підтвердження позовних вимог.

Позивачем на підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано (окрім довідок, що складені Позивачем одноосібно):

- копію Договору постачання природного газу від 08.10.2018 № 3737/18-ТЕ-4 з додатковою угодою №1 - на підтвердження наявності Договірних відноси між сторонами;

- копії Актів приймання-передачі природного газу за період грудень 2018 -лютий 2019 року на підтвердження здійснення господарських операцій щодо постачання природного газу на адресу Відповідача та прийняття ним такої поставки на загальну суму 308 844,80 грн;

- копії виписок по рахунку Позивача, що підтверджують здійснення Відповідачем часткових оплат за Договором на суму 58 844,80 грн.

Щодо строків позовної давності та строків нарахування пені зазначив, що Позивач та Відповідач, укладаючи Договір постачання природного газу від 08.11.2018 № 3737/18-ТЕ-4, передбачили його пунктом 10.3 (пунктом 9.3 - в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.11.2018), що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років, оскільки сторонами було узгоджено збільшити строк позовної давності та дотримано письмової форми такої домовленості, то строк, в межах якого Позивач мав право звернутися до суду з вимогами до Відповідача що стосуються предметом спору у поточній справі, складає 5 років.

Відповідно до доданого до позову детального розрахунку штрафних санкцій, пеня нарахована за період з наступного дня, коли наступив строк виконання зобов`язання за Договором та припинено через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору постачання природного газу, умов, строку поставки газу та строків оплати за поставлений газ, встановлення факту неналежного виконання відповідачем договору в частині своєчасної оплати за поставлений газ.

08.11.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі постачальник, позивач) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА, 166Д" (далі споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 3737/18-ТЕ-4 (далі договір), в подальшому сторонами підписано Додаткові угоди № 1 від 27.11.2018.

Відповідно до пункту 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018), постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018).

Згідно пункту 3.8 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018), приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі.

Відповідно до пункту 3.8.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018), споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору.

Пунктом 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 передбачено, що ціна за 1 000 куб метрів природного газу за цим договором становить 6 235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн.

Пунктом 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018) визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 10.3 (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018 п. 9.3.) договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 12 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.11.2018 розділ 11) визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач за період грудень 2019 лютий 2019 поставив відповідачу природний газ на суму 308 844,80 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (а.с.33-35). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач свої зобов`язання за спірним договором щодо оплати за отриманий природний газ на суму 250 000,00 грн. не виконав.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач частково погасив заборгованість за поставлений за вказаним договором поставки природний газ, що і стало причиною виникнення спору та причиною звернення до суду з даним позовом та нарахування штрафних санкцій.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВАОМ.

Щодо правовідносин сторін

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем виконані зобов`язання з поставки природного газу в період грудень 2019 лютий 2019 на суму 308 844,80 грн., що підтверджено підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу. Зазначене спростовує доводи відповідача про відсутність доказів обсягів спожитого відповідачем газу.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на умови пункту 6.1. (пунктом 5.1. - в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.11.2018) договору строк виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу є таким, що настав.

В установлений договором строк зобов`язання в частини повної оплати поставленого природного газу відповідачем були виконані частково, на доказ чого позивачем надані виписки про рух коштів за розрахунковим рахунком в АТ «Ощадбанк» на загальну суму 58 844,80 (а.с.36-42)

За змістом загальних положень щодо виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України ).

Доказів сплати заборгованості за отриманий природний газ за період грудень 2019 лютий 2019 на суму грудень 2019 лютий 2019 на суму 250 000,00 відповідачем не надано.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення основного боргу в 250 000,00 грн. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо нарахування пені

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати спожитого природного газу, позивач, із посиланням на пункт 8.2. (пунктом 7.2. - в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.11.2018) договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 22 007,68 грн. за загальний період з 26.01.2019 по 25.09.2019.

Відповідач заперечень щодо розрахунку пені суду не надав; доказів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 договору сторони передбачили, що в разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, судом помилок не виявлено. Розрахунок зроблено на заборгованість що виникала в кожному місяці спірного періоду окремо, відповідно до вимог діючого законодавства та договору.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 22 007, 68 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Окрім вимоги про стягнення пені позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 15 086,64 грн. за загальний період прострочення виконання грошового зобов`язання з 26.01.2019 по 30.11.2020 та інфляційні втрати в розмірі 18 017,61 грн. за загальний період з лютого 2019 року по листопад 2020 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено їх обґрунтованість та арифметичну правильність, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Таким чином, заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрат зі сплати судового збору в розмірі 4 576,68 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 114, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА, 166Д" (49000 Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул.. Робоча, буд. 166Д, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ) суму основного боргу в розмірі 250 000,00 грн., пеню в розмірі 22 007,68 грн., 3% річних у розмірі 15 086,64 грн., інфляційні втрати в розмірі 18 017,61 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 576,68 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 11.03.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік