ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"02" березня 2021 р. Cправа №902/697/20
Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом фізичної особи-підприємця Харчук Марії Євгеніївни, м.Дубно Рівненської області
до товариства з обмеженою відповідальністю "Терра крафт", с.Голодьки Хмільницького району Вінницької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Голденкерн"
про стягнення 198423,7 грн заборгованості згідно договору перевезення
представники сторін в судове засідання не з`явилися.
В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/697/20 за позовом фізичної особи-підприємця Харчук Марії Євгеніївни про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Терра крафт" 198423,70 грн заборгованості (що складається з 191079,25 грн основного боргу, 3% річних в розмірі 4083,33 грн, інфляційних втрат в розмірі 3261,12 грн), що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору перевезення №16/09/19-П від 16.09.2019 в частині здійснення оплати за надані послуги.
29.01.2021 по вказаній справі судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Терра крафт" на користь фізичної особи-підприємця Харчук Марії Євгеніївни 191079,25 грн - основного боргу; 219,87 грн - 3% річних та 2869,49 грн - судового збору. В позові в частині стягнення 3261,12 грн - інфляційних втрат та 3863,46 грн - 3 % річних - відмовлено. Призначено судове засідання для вирішення питання стосовно розподілу судових витрат на 02.03.2021.
На визначену судом дату (02.03.2021) представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, рішенням суду від 29.01.2021.
При цьому суд враховує, що 04.02.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно останній просить суд при вирішенні питання про співмірність витрат на професійну правничу взяти до уваги наступне:
1. Знання та досвід адвоката: освітній рівень спеціаліст, здобутий у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого.
2. Стаж адвокатської практики більше 11 років.
3. Загальна тривалість процесу (з липня 2020 року по січень 2021 року).
З огляду на викладені обставини, а також зважаючи, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце судового засідання, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, суд дійшов до висновку про можливість вирішення питання про розподіл судових витрат у даному судовому засіданні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, судом встановлено наступне.
07.07.2020 між Харчук Марією Євгеніївною (далі по тексту також - клієнт, позивач) та Адвокатським Бюро "Тімашова Андрія" (далів по тексту також - виконавець) укладено Договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро (далі по тексту також - Договір).
В порядку та на умовах, визначених цим Договором адвокат зобов`язується за завданням клієнта протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату професійну правничу допомогу по представництву інтересів клієнта в місцевих господарських судах, апеляційних господарських судах, Верховному суді, при розгляді господарської справи за позовом клієнта до ТОВ "Терра крафт" про стягнення коштів (п.1.3. Договору).
Відповідно до п.2.1. Договору послуги оплачуються протягом двох днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.
Пунктом 2.2. Договору сторони узгодили перелік послуг, що надаються відповідно до договору та їх вартість. Зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1 000 грн; вивчення відповідної судової практики 1 000 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви 2000 грн; складання інших процесуальних документів 500 грн за кожний; участь в судовому засіданні в суді першої інстанції, в т.ч. в режимі відео конференції 1 000 грн; складання апеляційної скарги чи заперечень на апеляційну скаргу 5 000 грн; участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, в т.ч. в режимі відео конференції 2 000 грн; складання касаційної скарги чи заперечень на касаційну скаргу 10 000 грн; участь в судовому засіданні в суді касаційної інстанції, в т.ч. в режимі відео конференції 5 000 грн.
Договір діє до 31.12.2020. В разі відсутності письмового повідомлення про припинення, договір вважається подовженим на наступний рік, до остаточного вирішення справи в суді (п.4.1. Договору).
В межах виконання умов вказаного договору виконавцем надано позивачу послуги, перелік яких наведено в обопільно підписаному Акті приймання - передачі наданих послуг (а.с.227), зокрема:
1. Зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1 000,00 грн;
2. Вивчення судової практики - 1 000,00 грн;
3. Підготовка та подання до суду позовної заяви - 2 000,00 грн;
4. Складання клопотання - 500,00 грн;
5. Складання клопотання - 500,00 грн;
6. Складання відповіді на відзив - 500,00 грн;
7. Участь в судовому засіданні в суді першої інстанції, в т.ч. в режимі відео конференції: 13.10.2020, 03.11.2020, 01.12.2020, 22.12.2020, 30.12.2020, 28.01.2021 (6x1 000=6 000,00 грн);
8. Гонорар успіху відповідно до п. 2.3 Договору - 20 000,00 грн.
З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).
Відповідно до ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону №5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до ч.3 ст.30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин, яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
На підставі ст.86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 по справі №922/2749/19, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
При цьому суд також вважає за необхідне врахувати позицію Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд викладену в постанові від 24.11.2020 по справі №911/4242/15, відповідно до якої: "Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченого адвокатом на виконання робіт."
Таким чином, оскільки відповідач не звертався до суду з вимогою про зменшення витрат на оплату послуг адвоката позивача у суду відсутні підстави для надання оцінки кількості часу, витраченого адвокатом на виконання робіт.
При цьому щодо відшкодуванню позивачу "гонорару успіху" в розмірі 20 000,00 грн суд зазначає наступне.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію": "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення «гонорару успіху» задовольнила пропорційно до розміру задоволених вимог.
Вказаний правовий висновок відповідно до приписів ч.4 статті 236 ГПК України має бути врахований при виборі і застосуванні норм права.
Отже, "гонорару успіху" може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.
Разом з тим, суд вважає, що в даній справі в задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми "гонорару успіху", що передбачена п.2.3 Договору, слід відмовити.
Так, відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Поряд з тим, суд зауважує, що сума "гонорару успіху" передбачалась пунктом 2.3. Договору про надання правової допомоги, що був укладений 07.07.2020, а попередній розрахунок суми судових витрат позивачем було подано 03.08.2020, в якому сума витрат на правничу допомогу була вказана в розмірі 7000,00 грн без суми "гонорару успіху".
З викладеного слідує, що позивач при попередньому визначенні витрат однозначно міг передбачити витрати на "гонорар успіху", а розмір витрат разом з "гонораром успіху" істотно перевищує ті, що були заявлені в попередньому розрахунку.
Таким чином, суд вважає, що у стягненні з відповідача зазначеної суми слід відмовити з підстав недоведеності, що позивач не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.10.2020 у справі №922/3706/19.
Під час прийняття вказаного рішення судом також враховано зміст абз.3 пункту 6.5 постанови Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, відповідно до якого: витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 91, 126, 129, 221, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Прийняти додаткове рішення, яким заяву фізичної особи-підприємця Харчук Марії Євгеніївни про розподіл судових витрат - задовольнити частково.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повний текст додаткового рішення складено 12 березня 2021 р.
Суддя Нешик О.С.
1 - до справи;