ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17.03.2021 Справа № 905/1927/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову від 23.11.2020,

у справі за позовом позивача 1 ОСОБА_1 , м. Краматорськ,

позивача 2 ОСОБА_2 , м. Краматорськ,

до відповідача 1 Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", м.Краматорськ,

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Біла Пагода", м.Краматорськ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІ КРАМ", м.Краматорськ,

про визнання договорів дарування недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , м. Краматорськ, та ОСОБА_2 , м. Краматорськ, звернулись до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача 1 Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", м.Краматорськ, до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Біла Пагода", м.Краматорськ, про:

- визнання недійсним договору дарування від 05.06.2019 за реєстровим номером 1392, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом "Краматорський економіко-гуманітарний інститут та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біла Пагода" щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського округу Баженовою Ларисою Василівною, та визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47212704 від 05.06.2019, номер запису про право власності 31869654;

- визнання недійсним договору дарування від 05.06.2019 за реєстровим номером №1393, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біла Пагода" щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського округу Баженовою Ларисою Василівною, та визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47213600 від 05.06.2019, номер запису про право власності 31870516;

- визнання недійсним договору дарування від 05.06.2019 за реєстровим номером 1394, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом "Краматорський економіко-гуманітарний інститут та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біла Пагода" щодо нежитлового приміщення за адресою: м.Краматорськ, вул.Василя Стуса, 47, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського округу Баженовою Ларисою Василівною, та визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47214898 від 05.06.2019, номер запису про право власності 31871668;

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2021 ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.11.2020 р. у справі № 905/1927/20 скасовано; справу № 905/1927/20 передано на розгляд суду першої інстанції на виконання вимог частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.01.2021 головуючим суддею призначено Харакоза К.С.

Ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1927/20; справу №905/1927/20 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В якості правової підстави позивачі посилаються на положення ст.ст. 203, 215, 234 ЦК України, зазначаючи, що спірні договори укладенні не з метою створення реальних правових наслідків, а з метою зменшення розміру активів відповідача 1 задля уникнення ним виконання грошового зобов`язання перед позивачами.

15.03.2021 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якому позивач просить суд:

1) Накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830), а саме:

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1723,3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, яке було відчужено Відповідачем 1 Відповідачу 2 відповідно до оспорюваного договору дарування, та в подальшому передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830);

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1725,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, яке було відчужено Відповідачем 1 Відповідачу 2 відповідно до оспорюваного договору дарування, та в подальшому передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830);

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: у м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 47, площею 3281,3 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, яке було відчужено Відповідачем 1 Відповідачу 2 відповідно до оспорюваного договору дарування, та в подальшому передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830).

2) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830) здійснювати відчуження нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1723,3 кв. м, нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 63а, площею 1725,1 кв. м., нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: у м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 47, площею 3281,3 кв. м.

Вирішуючи питання про доцільність застосування заходів забезпечення позову суд виходить з наступного:

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом заяви про забезпечення позову, позивачі обґрунтовують необхідність застосування заходів забезпечення позову наявність ризиків подальшої зміни власників майна, яке є предметом спірних договорів дарування.

Наявність таких ризиків позивачі обумовлюють поведінкою осіб, яка мала місце під час розгляду господарським судом Донецької області №905/2294/18 та №905/2295/18 предметом розгляду яких є з відповідача 1 на користь позивачів оціненої ринкової вартості частини майна товариства у зв`язку із їх виходом зі складу учасників Відповідача 1.

Так, під час розгляду зазначених справ посадовими особами відповідача 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Пагода» було здійснено безоплатне відчуження нерухомого майна відповідача 1 саме з метою ухилення від виконання обов`язку перед позивачами по виплаті їм частки.

На теперішній час такі об`єкти належать третій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ.

Позивачі вказують, що укладення перелічених вище договорів дарування із подальшим відчуженням відповідачем 2 цього майна Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» шляхом внесення майна до статутного капіталу цього товариства здійснювалось з метою зменшення активів відповідача 1, що мають бути враховані при виплаті частки учасників, які вийшли зі складу засновників Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» (протокол №10 від 07.04.2017р. загальних зборів засновників).

При цьому, відчуження відповідачем 1 майна у такий спосіб, на думку позивачів, є свідченням того, що Приватний вищий навчальний заклад «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» мав намір завдати шкоди колишнім учасникам (позивачам), оскільки укладення договорів дарування та виключення майна зі складу активів підприємства в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання зобов`язання зі сплати належних позивачам коштів (вартості часток).

Існування ризиків подальшого відчуження майна позивач обумовлює пов`язаністю осіб - власників майна Відповідач 1, Відповідач 2 та ТОВ «Лі Крам» родинними зв`язками та корпоративним контролем ТОВ «Лі Крам».

Позивачі зазначають, що на теперішній час Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» має право вільно розпоряджатись спірним нерухомим майном, в тому числі, відчужити його на користь третіх осіб.

В заяві про забезпечення позову позивачі зазначили про можливість надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на суму ймовірних збитків відповідачів (пропозиції відносно зустрічного забезпечення).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що наразі існує спір відносно правомірності укладення відповідачами договорів дарування від 05.06.2019р. та вчинення реєстраційних дій щодо вибуття із власності відповідача 1 на користь відповідача 2 нежитлових приміщень.

При цьому, відчуження відповідачем 1 майна у такий спосіб, на думку позивачів, є свідченням того, що Приватний вищий навчальний заклад «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» мав намір завдати шкоди колишнім учасникам (позивачам), оскільки укладення договорів дарування та виключення майна зі складу активів підприємства в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання зобов`язання зі сплати належних позивачам коштів (вартості часток).

Із доданих до матеріалів позову інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (№247858490 від 12.03.2021, № 247866482 від 12.03.2021, № 247866171 від 12.03.2021) вбачається, що станом на 05.06.2019 право власності на спірне майно було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Біла Пагода" (відповідач 1).

При цьому, 23.12.2020 спірні об`єкти нерухомого майна (по вул.Стуса Василя, б.47; вул.Парковій, б.43А; вул. Стуса Василя, б.63А в місті Краматорську) були передані відповідачем 2 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІ КРАМ" (третя особа) за актом приймання-передачі нерухомого майна, про що державним реєстратором Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Мороз А.В. внесено відповідний запис до реєстру (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55998330 від 29.12.2020р, 55889064 від 23.12.2020, 55797054 від 18.12.2020).

Наведене підтверджує посилання позивачів на те, що станом на сьогоднішній день Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІ КРАМ" (третя особа) має правомочності щодо розпорядження майном, в тому числі, має можливість його відчужити на користь третіх осіб чи обтяжити зобов`язаннями шляхом передачі в іпотеку тощо.

Досліджуючи питання адекватності заходів забезпечення позову та реальність ризиків ускладнення виконання рішення суду, суд зазначає наступне:

На теперішній час існує спір щодо законності укладення договорів дарування та реєстрації вибуття спірного майна із власності відповідача 1 за наявності невиконаних зобов`язань перед позивачами, можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення цього спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачами способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

Разом з цим, предметом розгляду у даній справі є визнання договорів дарування нежитлових приміщень недійсними, а не вимога позивачів про витребування майна з незаконного володіння чи повернення майна у зв`язку із визнанням правочинів недійсними.

Тобто, у даному випадку відновлення порушеного права позивача не передбачає повернення у його володіння нежитлових приміщень, які є предметом договорів дарування.

Аналізуючи адекватність заявлених заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд враховує, що позов поданий на захист позивачами свого майнового права на отримання частки в майні відповідача 1, оскільки, за його думкою, метою укладання спірних договорів є ухилення від виконання майнових зобов`язань відповідачем 1 на шкоду інтересам позивачів.

Результатом розгляду справи може бути визнання недійсними спірних договорів дарування, що, в силу положення ст. 216 ЦК України, зумовлює обов`язок сторін таких договорів повернути один одному все, що було ними отримано по недійсному правочину.

Викладене зумовлює висновок суду, про обґрунтованість доводів позивачів, щодо необхідності збереження існуючого на сьогоднішній день кола суб`єктів спірних правовідносин та відображеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо відповідного майна.

Такими чином, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими позивачами заходами забезпечення позову щодо накладення арешту на приміщення по вул.Стуса Василя, б.47; вул.Парковій, б.43А; вул.Стуса Василя, б.63А в місті Краматорську, і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо законності укладення договорів дарування та реєстрації вибуття спірного майна із власності відповідача 1 за наявності невиконаних зобов`язань перед позивачами, можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення цього спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачами способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

Внесення ТОВ «Біла пагода» майна, яке отримано ним за спірними договорами дарування, до статутного капіталу ТОВ «ЛІ КРАМ» свідчить про пов`язаність (підконтрольність) останнього відповідачеві 2, тому, враховуючі попередні дії відповідачів по справі, суд вважає обґрунтованими доводи позивачів про реальність ризиків подальшого відчуження майна, яке є предметом спірних договорів дарування.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне до набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Донецької області за наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цій справі вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони здійснювати відчуження цього майна.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення відповідної заборони не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність третьої особи чи інших осіб, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів учасників спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

До набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Донецької області за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торій» в межах справи №905/1927/20 накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830), а саме:

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1723,3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, яке було відчужено Відповідачем 1 Відповідачу 2 відповідно до оспорюваного договору дарування, та в подальшому передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830);

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1725,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, яке було відчужено Відповідачем 1 Відповідачу 2 відповідно до оспорюваного договору дарування, та в подальшому передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830);

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: у АДРЕСА_3 , площею 3281,3 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, яке було відчужено Відповідачем 1 Відповідачу 2 відповідно до оспорюваного договору дарування, та в подальшому передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830).

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (ідентифікаційний код 44054830) здійснювати відчуження нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1723,3 кв. м, нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1725,1 кв. м., нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: у АДРЕСА_3 , площею 3281,3 кв. м.

Стягувачами за цією ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 ).

Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІ КРАМ» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Стуса Василя, б.47, ).

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 17.03.2021р., підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч.1 ст.144 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).

Суддя К.С. Харакоз