РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2021Справа № 910/17536/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Національного медичного університету імені О.О.Богомольця

до Міністерства юстиції України

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування рішення

Представники сторін:

від позивача: Пащенко О.О. (дов. № 120/21-5 від 06.01.2021);

від відповідача: Колток О.М.(представник);

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний медичний університет імені О.О.Богомольця (надалі по тексту також - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі по тексту також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Міністерства юстиції України від 21.11.2019 № 3589/5 є протиправним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 відкрито провадження у справі № 910/17536/19, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2020.

09.01.2020 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У судовому засіданні 16.01.2020 представник позивача заперечив проти поданого клопотання про залучення ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Суд, розглянувши подану заяву про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, дійшов висновку про її задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 залучено до участі у справі № 910/17536/19 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , підготовче засідання відкладено на 13.02.2020.

22.01.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

24.01.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про поновлення строку для подання відзиву. У поданому відзиві відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 07.11.2019, який відповідає нормам законодавства.

05.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив позов задовольнити.

12.02.2020 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшла заява з процесуальних питань.

12.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 17.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2020 у задоволенні заяви Національного медичного університету імені О.О.Богомольця про забезпечення позову відмовлено.

17.03.2020 до Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.03.2020 підготовче засідання по справі відкладено на 16.04.2020.

06.04.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення загальнонаціонального карантину.

14.04.2020 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

15.04.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусною інфекцією COVID-19, судове засідання, призначене на 16.04.2020 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2020 розгляд справи було призначено на 10.09.2020.

09.09.2020 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

10.09.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача та відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши подані клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про їх задоволення.

10.09.2020 підготовче засідання по справі відкладено на 01.10.2020.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 01.10.2020 не з`явились.

01.10.2020 підготовче засідання по справі відкладено на 15.10.2020.

Представник третьої особи в судове засідання 15.10.2020 не з`явився.

У судовому засіданні 15.10.2020 представник позивача та відповідача не заперечили проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2020.

19.11.2020 судове засідання не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 розгляд справи призначено на 08.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 розгляд справи призначено на 22.12.2020.

22.12.2020 засідання по справі відкладено на 21.01.2021.

20.01.2021 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

21.01.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

21.01.2021 засідання по справі відкладено на 04.02.2021.

04.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.02.2021 засідання по справі відкладено на 25.02.2021.

В судовому засіданні 25.02.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2019 ОСОБА_1 , звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на проведені державним реєстратором реєстраційні дії, які полягали в тому, що державний реєстратор Глинської сільської ради Калинівського району Сімоник Ярослав Іванович провів реєстраційну дію від 24.10.2019 № 9008199 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах", а саме: зміна керівника юридичної особи щодо Національного медичного університету імені О.О.Богомольця.

У результаті проведення зазначеної реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі за текстом також - Єдиний державний реєстр) щодо Національного медичного університету імені О.О.Богомольця в розділі "Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи" зазначені наступні відомості: "Кучин Юрій Леонідович - керівник (виконуючий обов`язки)".

Скаржник - Амосова К.М. вважала, що проведена державним реєстратором дія від 24.10.2019 № 9008199 у Єдиному державному реєстрі є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

21.11.2019 Міністерство юстиції України, за результатами розгляду скарги від 29.10.2019 прийняло наказ № 3589/5 "Про скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно оскаржуваного наказу від 21.11.2019 № 3589/5, відповідач задовольнив скаргу Амосової К.М, від 29.10.2019 та скасував реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.10.2019 № 9008199 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах", проведену державним реєстратором Глинської сільської ради Сімоником Я. І. стосовно Національного медичного університету імені О.О.Богомольця ().

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання протиправним і скасування наказу від 21.11.2019 № 3589/5.

Зокрема, позивач вказує, що відповідач порушив порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації в частині належного та завчасного повідомлення позивача про розгляд скарги; не залучив та не повідомив всіх заінтересованих осіб, а саме Міністерство охорони здоров`я України, яке є засновником Національного медичного університету імені О.О.Богомольця; не було вчинено необхідних дій щодо встановлення всіх обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, а також, відповідач здійснив розгляд скарги незважаючи на інформацію про наявність судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами та з того самого предмета і тієї самої підстави.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Частинами 1 та 2 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України, серед іншого, розглядає скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення).

Процедура здійснення Міністерством юстиції України та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації визначається Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1150 (надалі по тексту також - Порядок).

Згідно пункту 2 Порядку (у редакції, яка була чинною на час розгляду скарги), для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 12 Порядку (у редакції, яка була чинною на час розгляду скарги), за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

На час розгляду скарги та прийняття оскаржуваного наказу від 21.11.2019 № 3589/5, порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації визначався Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5 (надалі за текстом також - Положення), який втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 71/5 від 09.01.2020.

Згідно пункту 2 розділу І Положення, комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Пунктом 8 розділу ІІІ Положення визначено, що рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

На підставі наявного в матеріалах справи висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 07.11.2019, суд встановив, що вказана комісія розглянула скаргу ОСОБА_1 від 29.10.2019, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.10.2019 за № 37356-33-19 та рекомендувала скаргу задовольнити і скасувати реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі від 24.10.2019 № 9008199 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах", проведену державним реєстратором Глинської сільської ради Сімоником Я.І. стосовно Національного медичного університету імені О.О.Богомольця ().

Серед мотивів висновку комісії вказано, що відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих у паперовій формі, проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням юридичної особи чи громадського формування, що не має статусу юридичної особи.

Комісією було встановлено, що на момент проведення реєстраційної дії місцезнаходженням Національного медичного університету імені О.О.Богомольця була адреса: 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 13, в той час, як реєстраційна дія проведена державним реєстратором Глинської сільської ради Вінницької області Сімоником Я.І., робоче місце якого розташоване за адресою: 22425, Вінницька область, Калинівський район, с. Глинськ, вул. Миру, 6.

Отже, оскаржувана реєстраційна дія була проведена державним реєстратором з порушенням частини 2 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Вказаний висновок комісії від 07.11.2019 є належною підставою для прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу від 21.11.2019 № 3589/5 "Про скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно пункту 8 Порядку (у редакції, яка була чинною на час розгляду скарги) під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Суд вважає, що відповідач в процесі розгляду скарги ОСОБА_1 від 29.10.2019 повно та всебічно дослідив всі обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, а тому, твердження позивача, про неналежно встановлені відповідачем обставини є необґрунтованими та не підтверджується доказами.

Отже, розглядаючи скаргу і перевіряючи законність рішення державного реєстратора, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Щодо несвоєчасного повідомлення відповідачем позивача про дату і час проведення розгляду скарги, а також не залучення Міністерства охорони здоров`я України, яке є засновником Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, суд вважає, що вказані обставини не призвели до порушення прав та інтересів позивача, оскільки позивач все ж був повідомлений, вчасно підготував та подав заяву з проханням відмовити у задоволені скарги, а сам позивач та Міністерство охорони здоров`я України не були зазначені скаржником у скарзі як заінтересовані особи.

Відповідно до пункту 9 Порядку (у редакції, яка була чинною на час розгляду скарги) під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Стосовно твердження позивача про порушення відповідачем положень пункту 4 частини 8 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", згідно якого відповідач та його територіальні органи повинні були відмовити у задоволенні скарги у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави суд зазначає наступне.

У пункті 5 висновку комісії від 07.11.2019 вказано, що позивач подав на розгляд комісії заяву з проханням відмовити у задоволенні скарги на підставі пункту 4 частини 8 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", мотивуючи тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 відкрито провадження у справі № 910/15662/19 за позовом Національного медичного університету імені О.О.Богомольця до Міністерства охорони здоров`я України та державного реєстратора Сімоника Я.І., третя особа ОСОБА_1 , про скасування реєстраційної дії № 9008199 з тієї підстави, що вона проведена з порушенням частини 2 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Комісія, у пунктах 6 та 7 висновку, виклала свою правову позицію з цього питання, яка полягає в тому, що відмова у задоволені скарги у цьому випадку можлива лише в разі наявності ідентичного спору, який розглядається одночасно комісією і судом. В свою чергу, ідентичність спору передбачає зокрема, що скаржником за відповідною скаргою до комісії є та ж сама особа, за позовом (заявою) якої було відкрито відповідне судове провадження.

Судове провадження у справі № 910/15662/19, яка розглядається Господарським судом міста Києва, було відкрите за позовом Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, а не скаржника.

Отже, суд погоджується з позицією відповідача, що провадження у справі № 910/15662/19, яка розглядається Господарським судом міста Києва не є підставою для відмови у задоволенні скарги відповідно до пункту 4 частини 8 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів" від 27.10.1993).

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України). Відтак, саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Всупереч викладеним вимогам процесуального закону позивачем не будо доведено суду за допомогою належних та допустимих доказів обставин порушення Міністерством юстиції України будь-яких норм чинного законодавства під час прийняття наказу від 21.11.2019 № 3589/5.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуюче викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином не доведені, а всі аргументи і докази спростовані відповідачем, тому позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 21.11.2019 № 3589/5 не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Національного медичного університету імені О.О.Богомольця до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 21.11.2019 № 3589/5 - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 11.03.2021

Суддя С. В. Стасюк