ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м.Харків Справа № 913/702/20
Провадження №16/913/702/20
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м.Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія", с.Тарасівка Троїцького району Луганської області
про стягнення 328615 грн 27 коп.,
Суддя Шеліхіна Р.М.,
Секретар судового засідання Соколенко Ю.О.,
У засіданні брали участь:
від позивача (в режимі відеоконференції): адвокат Грищенко О.М., представник на підставі довіреності №109/01-16 від 07.08.2020, свідоцтво № 3888 від 29.10.2009;
від відповідача: представника не прибув,
Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення 328 615,27грн. заборгованості у вигляді дооцінки вартості за поставлений товар (курсової різниці) - засоби захисту рослин, за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 №01-15-08.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 30.12.2020.
У судове засідання 28.01.2021 прибув повноважний представник позивача.
Від відповідача 18.01.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Таким чином, вказує відповідач, судом було зафіксована сума в національній валюті, адже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Відповідач, посилаючись на ст.233 ГК України, вказує про неправомірність продовження нарахування відповідачем штрафних санкцій, оскільки вже стягнуті зазначеними рішеннями судів штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні втрати, що значно перевищує суму поставленої продукції.
Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки поставка була здійснена у 2008 році, у зв`язку з цим відповідач просить суд застосувати строки позовної давності.
Від відповідача 25.01.2021 надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких відповідач зазначає, що заборгованість виникла з укладеного між відповідачем - ТОВ Агропромислова компанія та первісним кредитором ТОВ Тридента Агро договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 №01-15-08. Так, відповідач вказує, що позивач за справою є сингулярним правонаступником ТОВ Тридента Агро, який є постачальником за договором від 28.03.2008 №01-15-08.
Тому відповідач вважає, що право на перегляд ціни постачання невід`ємно пов`язане з особою постачальника, і не може передаватися третій особі за правочином.
Від позивача на адресу суду 26.01.2021 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач стверджує, що відповідач не надав жодного допустимого доказу об`єктивності причин своєчасного не виконання зобов`язань за договором.
Також позивач зазначає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення курсової різниці не сплив, оскільки кінцеве погашення вартості отриманого товару відбулося 15 січня 2018 року, відповідно трирічний строк спливає 15 січня 2021 року. Тому позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Стосовно строків позовної давності, заявлених до застосування відповідачем, суд зазначив, що відповідач має право письмово надати свої доводи на заперечення позивача, викладенні у відповіді на відзив. Вирішення питання щодо застосування позовної давності буде розглянуто судом при постановленні рішення.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.01.2021 судове засідання відкладено на 18.02.2021.
У судове засідання 18.02.2021 представники сторін не прибули.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.02.2021 судове засідання відкладено на 01.03.2021.
У судове засідання 01.03.2021 прибув представник позивача.
За результатами розгляду справи 01.03.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
При розгляді спору, судом встановлено наступні обставини.
Між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» (продавець) та ТОВ "АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ" був укладений Договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08 (далі - Договір № 01-15-08), згідно якому ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» продало ТОВ "АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ" засоби захисту рослин на суму 198518,40 грн.
Пунктом 5.1. Договору встановлено, що покупець (відповідач) здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках, та/або видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору.
Оплата товару проводиться наступним чином: 20 % від вартості товару оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору, а 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01.11.2008 (п. 5.3. Договору).
У додатку № 1-5, який є невід`ємною частиною Договору, встановлено право позивача переглянути ціни на товар в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору.
Сторони договору узгодили формулу, за якою визначається сума, що підлягає сплаті: S=(А1/А2)хВ, де S - ціна товару на момент його оплати, В - ціна товару на момент підписання договору, А2 - курс НБУ долара США до гривні на день підписання договору, А1 - курс НБУ долара США до гривні на день перерахування грошей.
Рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, яке набрало законної сили, позов задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ" ( відповідач і по даній справі) заборгованість за поставлений товар (засоби захисту рослин) в сумі 99966,17 грн , пеню у сумі 10845,45 грн., 3 % річних у сумі 1351,35 грн, інфляційні нарахування у сумі 8233,56 грн., штраф у сумі 14994,92 грн.

Стягнута заборгованість - 99966,17 грн була розрахована на підставі положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 з урахуванням курсової різниці.

Виконуючи рішення господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, відповідач сплатив 22.03.2010 суму 2518,68грн., а остаточно відповідач сплатив борг за поставлений товар у сумі 97447,49грн. - 15 січня 2018 рок. Дані факти встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23531/17, яке набрало законної сили.

Всі, вказані вище за текстом даного рішення, судові рішення долучені до справи (а.с.24-54). Рішеннями судів з листопада 2010 року по 20.03.2018 року було стягнуто з відповідача («Агропромислової компанії»), одноособово або солідарно, пеня, 3% річних і інфляційні нарахування. У кожному рішенні вказано про несплачений борг на суму 97447,49грн. і на цю суму боргу з 2010 по 2018 роки відповідачеві було присуджено до стягнення пеня, річні та інфляційні витрати.

На підставі угоди про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 № 191-ТА, укладеної між ТОВ ТРИДЕНТА АГРО та ФОП Грищенко О.М., останній набув право вимоги виконання ТОВ Агропромислова компанія зобов`язань за Договором № 01-15-08 сплати заборгованості, дооцінки вартості товару з урахуванням курсової різниці та штрафних санкцій.

На підставі угоди про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12, укладеної між ФОП Грищенко О.М. та ТОВ Ніко-Тайс (позивачем у даній справі), останній набув право вимоги виконання ТОВ Агропромислова компанія своїх зобов`язань за Договором № 01-15-08.

Позивачем у даному позові було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 329857,72 грн за поставлений товар - засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08.

З урахуванням положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 ( S (дооцінка вартості товару) = ((А1 (курс НБУ дол. США на день оплати) : А2 (курс НБУ дол. США на день укладання договору) х B (сума оплати) - В ) дооцінка вартості товару/курсова різниця складає 329857,72 грн. (дата оплати - 27.12.2017, сума оплати - 48906,05 грн, курс НБУ гривні до долара США на 27.12.2017 - 27,94 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору - 5,05 грн/дол. США; дата оплати - 15.01.2018, сума оплати - 23267,55 грн, курс НБУ гривні до долара США на 15.01.2018 - 28,53 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору - 5,05 грн/дол. США ).

Позивач вказав в позовній заяві, що рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/187/18 від 02.07.2018 року, задоволено позов ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про стягнення із ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ» 329 857,72 грн суми нарахованої заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 року по справі 913/187/18 рішення Господарського суду Луганської області у справі №913/187/18 від 02.07.2018 року скасовано і прийнято нове рішення, яким позов частково задоволено та стягнуто із ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ» 1242,45грн суми нарахованої заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці).

Сума нарахованої заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару, курсової різниці у розмірі 328 615,27 грн, залишено без розгляду.

Верховний суд постановою від 04.04.2019 залишив постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує та зазначає, що за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 №01-15-08, заборгованість сплачена в повному обсязі.

Відповідач вказує, що позивач за справою є сингулярним правонаступником ТОВ Тридента Агро, який є постачальником за договором від 28.03.2008 №01-15-08, а право на перегляд ціни постачання невід`ємно пов`язане з особою постачальника і не може передаватися третій особі за правочином.

Також, посилаючись на ст.233 ГК України, відповідач вказує про неправомірність продовження нарахування відповідачем штрафних санкцій, оскільки вже стягнуті зазначеними рішеннями судів штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні втрати значно перевищують суму продукції, що поставлена за спірним договором.

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки поставка була здійснена у 2008 році, у зв`язку з цим відповідач просить суд застосувати строки позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 з додатком № 1-5 (далі Договір № 01-15-08), який укладено між ТОВ ТРИДЕНТА АГРО (продавець) та ТОВ Агропромислова компанія, ТОВ ТРИДЕНТА АГРО продало, а ТОВ Агропромислова компанія купило засоби захисту рослин на суму 198518,40 грн.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках, та/або видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору.

Оплата товару проводиться наступним чином: 20 % від вартості товару оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору, а 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01.11.2008 (п. 5.3. Договору).

Відповідач у порушення умов договору повністю оплатив поставлений товар 15 січня 2018 року. Дані факти встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23531/17, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Рішення у даній справі не може суперечити іншим судовим актам, постановленим за даними правовідносинами.

Відтак, не потребує доказуванню при розгляді цієї справи встановлені у вказаних судових рішеннях факти прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором № 01-15-08 та факти внесення оплати за куплений товар.

На підставі укладеного сторонами договору ( урахуванням положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08) дооцінка вартості товару розраховується наступним чином: ((А1 (курс НБУ дол. США на день оплати) : А2 (курс НБУ дол. США на день укладання договору) х B (сума оплати) - В ) дооцінка вартості товару/курсова різниця складає 329857,72 грн. (дата оплати - 27.12.2017, сума оплати - 48906,05 грн, курс НБУ гривні до долара США на 27.12.2017 - 27,94 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору - 5,05 грн/дол. США; дата оплати - 15.01.2018, сума оплати - 23267,55 грн, курс НБУ гривні до долара США на 15.01.2018 - 28,53 грн/дол. США, курс НБУ гривні до долара США на день укладення договору - 5,05 грн/дол. США ).

Позивачем у даному позові було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з дооцінкою вартості товару згідно зміни курсу валюти долара США - в сумі 329857,72 грн.

З підстав того, що відповідач несвоєчасно виконав свій обов`язок по оплаті вартості товару, за прострочений час з 28.03.2008 року, який є днем укладення договору, і до 15 січня 2018 року, який є днем повної оплати товару, позивач просить стягнути з відповідача курсову різницю вартості поставленого товару, враховуючи часткові оплати під час вказаного періоду.

Законом встановлено обов`язок сторін правочину виконувати свої зобов`язання у відповідності до умов договору і вимог закону (ст.ст.173,174,193 ГК України, ст.ст.526,627,629 ЦК України). Поставка товару повинна бути оплачена у відповідності до умов договору (ст.265-267 ГК України, ст.712 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторони договору можуть визначити свої зобов`язання, в даному випадку зобов`язання по оплаті товару, поставленому з відстрочкою платежу, у грошовому еквіваленті іноземної валюти (частина 2 ст. 524 ЦК України).

Враховуючи, що курс долара США на день оплати товару (на 15.01.2018) є вищим, ніж курс долара США на день підписання договору (28.03.2008), та на підставі положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 позивач має право переглянути ціну на товар і вимагати його оплати з урахуванням курсової різниці.

Матеріалами справи підтверджено належним чином - в порядку ст.ст.73-79 ГПК України - обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 328615,27грн дооцінки вартості товару у вигляді курсової різниці долару США по відношенню до гривні України за договором купівлі-продажу № 01-15-08 від 28.03.2008.

Стосовно доводів відповідача суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на приписи закону відповідач має відповідати перед новим кредитором за всіма своїми обов`язками, що виникають з договору поставки. В тому числі, відповідач зобов`язаний сплатити курсову різницю валют за несвоєчасно оплачений товар на користь нового кредитора.

Суд також вказує на те, що відповідно до положень статей 598 - 609 Цивільного кодексу України, постановлене судом рішення про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку. Зобов`язання припиняються їх повним виконанням.

Стосовно доводів відповідача про неправомірне продовження нарахування відповідачем штрафних санкцій, оскільки вже стягнуті рішеннями судів штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні втрати значно перевищують суму продукції, що поставлена за спірним договором, суд вказує на те, що предмет даного позову не є штрафними санкціями. Чинним законодавством України не передбачено право суду на зменшення нарахованої заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару з урахуванням зміни курсової різниці. Саме такі умови оплати встановили сторони в договорі поставки. Тому, приписи ст.233 ГК України не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору.

У відзиві відповідач також просив застосувати наслідки спливу позовної давності до заявленої вимоги.

Розглядаючи вказане клопотання, викладене у відзиві, господарський суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. ч. 1,2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При цьому при дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах позовної давності, а не після її спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Суд звертає увагу на те, що фактичне погашення вартості отриманого товару за договором від 28.03.2008 № 01-15-08, відбулось 15 січня 2018 року. Відповідно до таких фактів, строк для стягнення заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару з урахуванням зміни курсової різниці (трирічний) спливає 15 січня 2021 року. Саме в межах цього строку позивачем було подано позов до суду 24.12.2020 (конверт, а.с.84).

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару з урахуванням зміни курсової різниці в сумі 328615,27грн. за поставлений товар - засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4930,00грн у той час як, виходячи з розміру заявлених позовних вимог, повинен був сплачений судовий збір у сумі 4929,23 грн.

З огляду на викладене, існує переплата судового збору в загальній сумі 0,77 грн, який відповідно до приписів Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір в сумі 4929,23 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія" (92144, Луганська область, Троїцький район, село Тарасівка, вул.Польова, буд.17, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м.Київ, вул.Академіка Глушкова,40, офіс 315, ) заборгованість в сумі 328615,27грн., що є дооцінкою вартості товару з урахуванням різниці курсу долару США станом на 28.03.2008 та станом на 15.01.2018 року, відповідно до договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2018 № 01-15-08, витрати на судовий збір в сумі 4929,23грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 09.03.2021.

Суддя Р. Шеліхіна