ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/669/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув матеріали справи

за позовом - Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ-150, МСП 03150), в особі філії "Енергозбут" акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Жилянська, 97, м. Київ, 01135) адреса для листування: ВП "Львівське регіональне відділення "Енергозбут" філії "Енергозбут" АТ "Українська залізниця" (вул. Шевченка, 105, м. Львів, 79039)

до відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 38604,86 грн.

За участю від:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

Суть справи:

Акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі філії "Енергозбут" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 38412,28 грн - вартості необлікованої електричної енергії, згідно з актом про порушення №ЕЕЛлн-2/081/2020/3-0001 від 04.03.2020 та нарахованих 192,58 грн - 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України, внаслідок несплати вартості необлікованої електричної енергії протягом 30 днів від дня отримання рахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості спожитої ним електричної енергії згідно з рішенням комісії ВП «Львівське регіональне відділення» Енергозбут філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду акту про порушення від 04.03.2020 №ЕЕЛлн-2/081/2020/3-0001, оформленим протоколом №53 від 24.06.2020.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження по справі №921/669/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.12.2020, яке неодноразово відкладалось, зокрема до 25.02.2021.

Відповідач у відзиві б/н від 16.01.2021 просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування наведеному ним зазначено:

- позовна заява підписана особами, які не мають права її підписувати. Згідно Положення про філію «Енергозбут» Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія має право від імені товариства представляти його інтереси у судах в межах своїх повноважень. Тобто, до суду має право звертатися філія, а не ВП «Львівське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут AT «Укрзалізниця», начальник та заступник начальника якого підписали позовну заяву у даній справі. Щодо повноважень цих осіб на підписання позовної заяви відсутня інформація і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- акт про порушення ЕЕЛлн - 2/081/2020/3-0001 від 04.03.2020 не відповідає вимогам, викладеним у Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018. А саме: позивачем не надано доказів повноважності представників, якими його оформлено; у акті не вказано на підставі яких документів Паляниця Т.І. являється представником споживача; у акті невірно вказано що ОСОБА_1 являється ФОП, попри те, що у позовній заяві позивачем вказано що останньою 25.01.2017 припинено підприємницьку діяльність; копію Акту не надіслано, не передано відповідачу, як споживачу. Зазначений акт складено із порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії, внаслідок чого відсутні підстави для нарахування заявлених до стягнення сум;

- п. 8.2.4 ПРРЕЕ не передбачає порушень, у вигляді втручання у роботу лічильника, а вказує на порядок здійснення розрахунку обсягу електричної енергії, яка підлягає оплаті;

- з врахуванням приписів п. 8.2.6 ПРРЕЕ Акт № ЕЕЛлн - 2/081/2020/3-0001 від 04.03.2020 є недійсним. Оскільки засідання комісії відбулось понад 60 днів з дня складення акту;

- після оформлення акту від 04.03.2020, лічильник передано сторонній особі - ОСОБА_2 , який не являється ані представником ОСОБА_1 , ані її чоловіком. У зв`язку з цим, у відповідачки не було можливості провести експертизу лічильника;

- визначення обсягу та вартості енергії, необхідної до сплати споживачем у випадку, передбаченому підпунктом 4 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ (на який посилається позивач) не проводиться у випадку закінчення строку експлуатації індикатора. Доказ терміну дії цього індикатора відсутній, оскільки в акті про пломбування засобів вимірювальної техніки оператором системи розподілу від 11.10.2019 дата виробництва індикатора та строк його експлуатації - не зазначений.

Окрім цього, 25.02.2021 відповідачем подано клопотання б/н від 25.02.2021 (вх. №1658), в якому він просив суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Дане клопотання мотивоване тим, що 22.10.2007 між відповідачем, як фізичною особою - підприємцем, та державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця», правонаступником якого являється позивач, був укладений договір №2425 про постачання електричної енергії. Надалі, 07.12.2018 ОСОБА_1 , як фізична особа - підприємець, підписала заяву-приєднання до договору №2425 від 07.12.2018. Однак, 25.01.2017 ОСОБА_1 припинено її підприємницьку діяльність. Наявна в матеріалах справи копія договору № 2425 від 22.10.2007 не містить зазначення строку його дії. За твердженням відповідача строк дії зазначеного договору складає один рік. Внаслідок цього, після закінчення терміну дії договору №2425, станом на день подання заяви - приєднання від 07.12.2018 ОСОБА_1 не була суб`єктом господарювання, не здійснювала господарської діяльності, тобто спір не випливає із підприємницької діяльності.

З приводу заявленого клопотання, представником позивача, в підготовчому судовому засіданні 25.02.2021, надано усні пояснення наступного змісту. З моменту прийняття постанови №1395 від 08.11.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та підписання 07.12.2018 ОСОБА_1 заяви - приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, у позивача була лише ліцензія на розподіл електричної енергії. З моменту підписання заяви-приєднання від 07.12.2018, попередній договір №2425 від 22.10.2007 з ОСОБА_1 припинив свою дію, окрім додатків до нього.

В підготовчому судовому засіданні 25.02.2021 оголошувалась перерва до 03.03.2021, про що повідомлено сторін ухвалою від 25.02.2021. Цією ж ухвалою, серед іншого сторін повідомлено, що вирішення клопотання про закриття провадження б/н від 25.02.2021 (вх.№1658 від 25.02.2021) відкладено до 03.03.2021.

Вказане клопотання підтримано представником відповідача в підготовчому судовому засіданні 03.03.2021.

Разом з цим, 03.03.2021 від відповідача надійшло клопотання б/н від 03.03.2021 (вх. №1825) в доповнення клопотання про закриття провадження у справі. У ньому зазначено, що ОСОБА_1 набула нерухоме майно (контору - вагову) як фізична особа, а не як підприємець. Позивачем не надано доказів на підтвердження використання належного відповідачу нерухомого майна у підприємницькій діяльності. Згідно КВЕДУ 52.12.0 підприємницька діяльність відповідача стосувалась роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту. Тобто придбання позивачем вказаного приміщення не було пов`язано із його підприємницькою діяльністю. Окрім наведеного, відповідачем зроблено посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц.

Присутнім в підготовчому судовому засіданні 03.03.2021 представником позивача заперечено щодо закриття провадження у справі. Наведені ним з приводу цього доводи тотожні тим, які ним висловлювались в підготовчому судовому засіданні 25.02.2021.

За згодою представників обох сторін в підготовчому судовому засіданні 03.03.2021 оголошувалась перерва до 05.03.2021.

04.03.2021 від позивача надійшла заява б/н, б/д (вх. №1875) про розгляд справи, призначеної на 05.03.2021, без участі його представника.

Також, 04.03.2021 на електронну адресу суду представником відповідача подано заяву б/н від 04.03.2021 (вх. №1877), в якій він підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив суд призначене на 05.03.2021 судове засідання проводити без його участі.

Вказана заява представника відповідача від 04.03.2021 не містить електронного цифрового підпису. А тому така заява подана з недотриманням ст. 96 ГПК України, п. 10 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20.08.2019, з наступними змінами), ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги", ст. ст. 6, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Враховуючи наведене, суд не приймає заяву б/н від 04.03.2021 (вх. №1877 від 04.03.2021) до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В матеріалах справи міститься копія укладеного 22.10.2007 між Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (постачальником) та Фізичною особою - підприємцем Паляницею Галиною Василівною (споживачем) договору про постачання електричної енергії №2425, згідно п.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення електроустановок споживача з приєднаною потужністю 9 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Із пункту 9 договору вбачається, що додатками до цього договору є: №1 - обсяги постачання електричної енергії; №2 - графік зняття показів засобів обліку; №2А - порядок розрахунків за електроенергію; №3 - звіт про використану електроенергію; №4 - перелік об`єктів споживача; №5 - акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; №6 - порядок та режим роботи електронагрівальних установок; №7-в - порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії; №7-д - повідомлення; №8 - розрахунок втрат електроенергії в мережі споживача; №9 - порядок участі в графіках обмеження електроспоживання та графіку відключень; №10 - статус платника податків.

У додатку №4 до договору №2425 від 22.10.2007 - переліку об`єктів споживача - Фізичної особи - підприємця Паляниці Г.В., що живляться електроенергією зазначено об`єкт - вагу, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

За інформацією Витягу №83555462 від 28.03.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначений за цією адресою об`єкт нерухомого майна (нежитлова нерухомість): контора-вагова (паливний склад) площею 31,8 кв. м., набута у приватну власність ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2401 від 07.06.2006 та зареєстровано 22.03.2017.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованого судом за запитом №58, станом на 14.01.2021, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа - підприємець 17.07.2006. Даний Витяг також містить інформацію про те, що 25.01.2017 до реєстру під №3000844 внесено запис про припинення відповідачем підприємницької діяльності.

Відповідно до змісту наданих представником позивача пояснень, за договором №2425 від 22.10.2007 відповідачці як суб`єкту підприємницької діяльності надавались послуги з поставки, так і розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 9.4. договору №2425 від 22.10.2007 він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно п. 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1395 від 08.11.2018 Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності.

При цьому, окремим п.2 вказаної постанови Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами) та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видані відповідно до постанови НКРЕКП №213 від 19.02.2016, на підставі п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Пунктом 3 зазначеної постанови зобов`язано ПАТ «Українська залізниця» до 01.01.2019 укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачами, електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії ПАТ «Українська залізниця», та договори елекропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії таким споживачам, із відкладальною умовою набрання ними чинності з 01.01.2019.

У п. 4 постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня прийняття, крім пунктів 1 та 2, які набирають чинності з 01.01.2019.

Із змісту п.2 Постанови №1395 від 08.11.2018 вбачається, що якнайменше з 2016 року до 08.11.2018 у позивача були окремі ліцензії на провадження господарської діяльності як з розподілу електричної енергії, так і з постачання електричної енергії.

Згідно пояснень представника позивача в підготовчих судових засіданнях 25.02.2021 та 03.03.2021, з моменту винесення Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1395 від 08.11.2018, позивач може здійснювати господарську діяльність лише зрозподілу електричної енергії.

На підставі заяви - приєднання від 07.12.2018 ОСОБА_1 за адресою м. Підволочиськ, вул. Незалежності (ЕІС - код точки комерційного обліку за об`єктом споживача 62Z599) як фізична особа - підприємець приєдналася з 01.01.2019 до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (договір), розміщеного на сайті оператора системи розподілу за посиланням www.uz.gov.ua.

Доказів укладення з ОСОБА_1 договору про постачання електричної енергії після анулювання відповідної ліцензії позивача з 01.01.2019 суду надано не було.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 07.12.2018 про приєднання до умов договору з розподілу електричної енергії, до оформлення паспорту точки розподілу та інших документів, додатків до договору №2425 від 22.10.2007, які оформляються за необхідності та/або під час дії договору, сторони керуються додатками до договору про постачання електричної енергії або іншими документами, складеними та підписаними сторонами під час його дії (індивідуальної характеристики об`єкту, потужність, категорія надійності, особливості обліку, акт розмежування та інше), іншою інформацією, зафіксованою в базі даних оператора системи розподілу для врегулювання всіх питань, які залежать від інформації, яка міститься у відповідних додатках бази даних, в тому числі щодо визначення оператором системи розподілу показів засобів обліку.

Доказів продовження дії договору №2425 від 22.10.2007 щодо прав і обов`язків сторін та їх відповідальності в частині постачання електричної енергії після 01.01.2019, як і укладення нового правочину з відповідачкою з приводу постачання електроенергії позивач не подав.

В той же час, договір з розподілу електроенергії вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви - приєднання до договору, яка повертається споживачем на адресу учасника роздрібного ринку, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з заявою - приєднанням та/або з дати, вказаної в заяві - приєднанні, якщо споживач протягом __ вказаного в заяві - приєднанні терміну не звернувся до учасника ринку із запереченням щодо укладення договору або щодо окремих умов договору та спожив певний обсяг електричної енергії.

Погодившись з заявою - приєднанням від 07.12.2018 (акцептувавши її), ОСОБА_1 засвідчила вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору з розподілу електричної енергії.

У підготовчому судовому засіданні 25.02.2021 представником позивача усно зазначено, що з моменту підписання заяви-приєднання від 07.12.2018, попередній договір №2425 від 22.10.2007 з ОСОБА_1 припинив свою дію, окрім додатків до нього.

11.10.2019 представниками оператора системи розподілу ст. інспектором ЕЕЛлн - 2 Джурою Л.В., інспектором ЕЕЛлн - 2 Щотчук Р.П. та начальником РКМ-32 Гуковим А.М. складено Акт №ЕЕЛлн-2/2019/1-0020 про пломбування засобів вимірювальної техніки користувача - ОСОБА_1 (вказаної як фізична особа - підприємець), ЕІС - код НОМЕР_2 ), а саме лічильника типу НІК 2301 АП2В, заводський №7648587.

04.03.2020 представниками позивача складено акт про порушення № ЕЕЛлн - 2/081/2020/3-0001, у якому зазначено про пошкодження магнітної стрічки №М11674099 на електролічильнику НІК 2301 АП 2В №7648587 (п. 8.2.4, п. 8.4.2.4 ПРРЕЕ), що належить фізичній особі - підприємцю Паляниці Г.В. Засіб вимірювальної техніки знято та опломбовано в пакет та вручено споживачу, який протягом 30 календарних днів повинен надати в ЕЕЛлн- 2 документ, що підтверджує передачу засобу вимірювальної техніки на експертизу. Представник споживача - Паляниця Т.І. акт підписав, примірник акта отримав.

Листом №ЕЕЦ-17/138 від 03.04.2020 позивач повідомив відповідача про те, що у зв`язку з дією Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», засідання комісії з розгляду акту про порушення № ЕЕЛлн - 2/081/2020/3-0001 від 04.03.2020 відбудеться 22.04.2020 о 11 год. засобами телефонного зв`язку за номерами, вказаними у листі. При цьому повідомлено, що відповідно до п. 8.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії (затв. Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018) споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

22.04.2019 було проведено засідання комісії ВП «Львівське регіональне відділення» Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з розгляду актів про порушення споживачами правил роздрібного ринку електричної енергії. Рішенням комісії, оформленим протоколом №48 вирішено провести повторне засідання комісії 20.05.2020, з метою прийняття об`єктивного рішення щодо складеного акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № ЕЕЛлн - 2/081/2020/3-0001 від 04.03.2020. На повторне засідання комісії вирішено запросити Паляницю Г.В.

Надалі, листами №ЕЕЦ-17/162 від 22.04.2020, №ЕЕЦ-17/1805 від 12.05.2020, №ЕЕЦ-17/1982 від 25.05.2020 позивач повідомляв відповідача про дати наступних засідань комісії з розгляду акту від 04.03.2020.

24.06.2020 комісією ВП «Львівське регіональне відділення» Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення, оформлене протоколом №53, яким вирішено: вважати дійсним акт про порушення від 04.03.2020, який складений на споживача ФОП Паляниця Г.В. за адресою АДРЕСА_2 ; затвердити розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ на суму 38412,28 грн з ПДВ, за 16787 кВт. год.

За змістом п. 8.2.7. ПРРЕЕ кошти за необліковану енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

У зв`язку з тим, що відповідач не оплатив вартість необлікованої електричної енергії в сумі 38412,28 грн на протязі визначеного п. 8.2.7. ПРРЕЕ строку, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної суми в примусовому порядку, а також 192,58 грн - 3% річних за прострочення платежу, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

В силу ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несанкціоноване втручання в роботу об`єктів електроенергетики тощо.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.1.1 Правил (в редакції на момент підписання заяви - приєднання від 07.12.2018) вони є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

У ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» зазначено, що споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно п. 2.1.4 Правил договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії.

На вимогу споживача оператор системи розподілу протягом трьох робочих днів від дати звернення повинен надати споживачу підписаний оператором системи розподілу примірник укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі.

За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі.

У разі необхідності визначення за взаємною згодою сторін додаткових умов договору, які конкретизують умови договору, форму якого встановлено цими Правилами, договір оформляється в паперовій формі.

На письмову вимогу власника об`єкта оператор системи розподілу зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати підписаний уповноваженою особою оператора системи розподілу паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (п. 2.1.6 Правил).

Пункт 2.1.7 Правил передбачав, що для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи такі документи:

1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності чинного паспорту точки розподілу;

2) для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), роздрукований із мережі Інтернет, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР;

для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті);

3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача);

4) копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності;

5) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, у разі якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках, копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок).

Отже, вищезазначеними Правилами передбачалась подача різного пакету документів, необхідних при укладенні договору з розподілу електричної енергії як з споживачами фізичними особами, так і з споживачами фізичними особами - підприємцями.

Судом встановлено, що укладаючи договір №2425 від 22.10.2007 з приводу постачання та розподілу електроенергії до належних їй об`єктів - контори - вагової і паливного складу по вул. Незалежності в смт. Підволочиську ОСОБА_1 діяла як фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності.

Однак, на час подання заяви - приєднання до умов договору з розподілу електричної енергії від 07.12.2018 і припинення дії основного договору №2425 від 22.10.2007 Паляниця Г.В. втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, і в подальших відносинах із позивачем виступала як споживач - фізична особа, з усіма передбаченими щодо цього особливостями.

При цьому, неповідомлення відповідачкою про припинення нею у 2017 році підприємницької діяльності та не з`ясування цієї обставини позивачем не впливають на зміну статусу споживача електроенергії у правовідносинах з позивачем.

Саме в якості фізичної особи - споживача електроенергії ОСОБА_1 перебувала на момент складання акту про порушення від 04.03.2020 та нарахування їй 192,58 грн - 3% річних згідно з протоколом №53 від 24.06.2020.

У відповідному статусі вона знаходилась на дату звернення позивача до суду та розгляду справи про стягнення вказаної суми як із споживача електроенергії.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &?г;…&?к; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну cтруктуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч. 4 ст. 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 ГПК України).

У ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З врахуванням ст. 20 ГПК України, господарським судам непідвідомчі спори, що виникають при виконанні договору з розподілу електричної енергії від 07.12.2018, стороною якого є фізична особа.

Водночас, частиною 1 статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, яка визначає справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Спір у справі №921/669/20 стосується встановлення в судовому порядку факту наявності/відсутності підстав для стягнення з споживача/відповідача вартості необлікованої електричної енергії, яким ОСОБА_1 являється на підставі договору від 07.12.2018, укладеного нею за відсутності статусу фізичної особи - підприємця.

На час виявлення правопорушення ОСОБА_1 вже знаходилась у договірних відносинах із позивачем саме в якості споживача - фізичної особи, а не суб`єкта підприємницької діяльності.

Дане різнить обставини даної справи від обставин, викладених у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18, від 25.06.2019 у справі №904/1083/18, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, на які посилається позивач.

Окрім цього, ОСОБА_1 , як споживач електроенергії, являється власником нежитлового приміщення - контори (вагової), що знаходиться по АДРЕСА_2 . Вказане приміщення набуте нею як фізичною особою. Саме на цьому об`єкті був встановлений засіб обліку електроенергії (лічильник), з використанням якого було вчинено порушення, зафіксоване у акті від 04.03.2020.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведених приписів саме позивач повинен був їх надати, обґрунтовуючи правомірність звернення за вирішенням спору саме в господарський суд.

В той же час, протягом усього слухання справи, відповідачкою заперечувалось використання належних їй приміщень у своїй підприємницькій діяльності, у тому числі з огляду на офіційно обраний нею вид підприємництва.

В розумінні ст. ст. 73, 76-78 ГПК України, у справі відсутні докази використання ОСОБА_1 об`єкту нерухомості для здійснення підприємницької діяльності.

Разом з цим, у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на момент підписання заяви - приєднання від 07.12.2018) наведено визначення поняття житлово-комунальної послуги, якою є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги. Комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

А тому, суд приходить до висновку, що спір у справі №921/669/20 підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 ГПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення (ч. 2 ст. 278 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З врахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу про те, що він має право звернутись до суду з клопотанням про повернення йому сплаченого, при зверненні до суду, судового збору згідно платіжного доручення №3067780 від 23.09.2020 на суму 2102 грн.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 20, 42, 46, 182, 185, 231, 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі закрити за п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

2. Ухвала в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею - 10.03.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https: //te. court.gov.ua/sud5022.

Повний текст ухвали складено 10.03.2021.

Суддя І.П. Шумський