ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2021

Справа № 917/1690/14

заява Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Регіонального виробничого управління "Харківавтогаз" Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", пров. Інженерний-1а, м.Харків, 61145

про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу до виконання та видачу його дублікату у справі № 917/1690/14

за позовом Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Регіонального виробничого управління "Харківавтогаз" Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", пров. Інженерний-1а, м.Харків, 61145

до Публічного акціонерного товариства "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347", вул.Портова-11, м.Комсомольськ, Полтавська область,39800

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.10.2014 по справі №917/1690/14 позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комсомольське автотранспортне підприємство №15347» (39803, Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Портова, 11, р/р НОМЕР_1 , в ПАТ «Полтавабанк» м. Комсомольськ, МФО 331489, ) на користь Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2, ) заборгованість за Договором №16-Х про купівлю-продаж стиснутого природного газу від 01.06.2010р., а саме - 65000,00грн. - суму основного боргу, 3% річних за період з 31.10.2012 року по 10.09.2014 року у розмірі - 3 751,41грн., та збитки від інфляції за період з 31.10.2012 року по 10.09.2014 року у розмірі - 9039,40грн., а також судовий збір у розмірі 1827,00грн.

27.10.2014 на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 14.10.2014, яке набрало законної сили 27.10.2014, був виданий відповідний наказ.

22.02.2021 до господарського суду Полтавської області надійшла заява Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про поновлення строку пред"явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату.

В обґрунтування зазначеної заяви заявник зазначив, що 02.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45633245. Однак, згідно отриманої 13.01.2021 відповіді на адвокатський запит, заявник отримав інформацію про закриття виконавчого провадження №45633245, до якої долучено витяг з АСВП від 08.01.2021. З даного витягу вбачається, що виконавче провадження №45633245 з виконання наказу від 27.10.2014 №917/1690/14 - закрито 04.12.2014 на підставі п.7 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження". Названою нормою в редакції на момент закриття виконавчого провадження передбачено у разі визнання боржника банкрутом. Заявник зазначає, що в ході перевірки отриманої інформації, ним не отримано інформації про існування будь-яких справ про банкрутство юридичної особи з кодом

Однак, вказаний наказ та постанову не було отримано, у зв`язку з чим, заявник позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання. Крім того, виконавчий документ було направлено на виконання ліквідатору Борщ Сергію Івановичу.

Ухвалою від 02.03.2021 суд призначив заяву до розгляду у судове засідання на 09.03.2021.

Відповідач (боржник) в судове засідання не з`явився, явку свого повноважного представника не забезпечив. Ухвала суду, що направлялася за адресою, вказаною у позові, повернулася до суду з відміткою поштового відділення - за вказаною адресою адресата немає.

Від Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби 09.03.2021 за вхід. №2505 надійшов лист із зазначенням, що дійсно на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 45633245 з примусового виконання наказу №917/1690/14 від 27.10.2014 виданого господарським судом Полтавської області. 04.12.2014 по виконавчому провадженню винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (попередня редакція закону). Однак, станом на теперішній час не має можливості надати матеріали виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції Україи № 2274/5 від 25.12.2008, згідно якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки.

Суд, розглянувши заяву Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ГПК України).

Ч. 1 ст. 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-РП/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приписами п. 19.4 розділу XI Перехідні положення ГПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За положеннями ст.22 Закону України „Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р., в редакції, чинній станом на дачу видання наказу суду від 27.10.2014 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В наказі Господарського суду Полтавської області від 27.10.2014 у справі №917/1690/14 вказано строк його пред`явлення до виконання: до 28.10.2015р., що відповідає вказаним вище приписам чинного на момент видачі виконавчого документа законодавства.

Згідно з ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції до 2016 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

05.10.2016 набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (надалі Закон №1404-VIII).

Ч. 5 р. XIII Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являється до виконання у строки встановлені цим законом.

Зі змісту заяви стягувача вбачається, що наказ Господарського суду Полтавської області №917/1690/14 від 27.102.014 після закінчення виконавчого провадження на його адресу не повертався та був направлений на адресу боржника.

Наведене вище, на думку суду, свідчить про те, що на момент звернення стягувача із заявою про видачу дублікату судового наказу у справі №917/1690/14 строк пред`явлення останнього до виконання сплив, із заявою про видачу дублікату виконавчого документу стягувач звернувся після закінчення визначеного у ньому строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Слід зазначити, що процесуальне законодавство не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. В кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Поряд із цим, можливість відновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання безпосередньо пов`язана з наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним пропущено строк з поважних причин без належного обґрунтування цього відповідними письмовими доказами. В такому випадку, обов`язковому встановленню підлягають обставини, які заважали стягувачу пред`явити виконавчий документ до виконання у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі " Олександра Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для Суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Всупереч зазначеним приписам процесуального законодавства у заяві заявником не наведено та не підтверджено належними та допустимими доказами поважності причин пропуску встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, як і не вказано самих причин такого пропуску.

Наведене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду Полтавської області від 27.10.2014 у справі №917/1690/14 до виконання.

Таким чином, в задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа №917/1690/14 до виконання суд відмовляє.

Заявник не зазначає та не надає доказів що свідчили б про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутність у стягувача об`єктивної можливості цікавитись станом виконання судового рішення, зокрема, контролювати процес пред`явлення виконавчого документу до виконання у встановлений законом строк та стан виконавчого провадження.

Разом з тим, суд вважає, що отримання інформації про закриття виконавчого провадження №45633245 тільки у 2021 році є наслідком недобросовісного користування своїми процесуальними правами та нездійснення відповідних процесуальних обов`язків з боку стягувача щодо неопікування про стан виконання судового рішення протягом декількох років, що призвело до неможливості його фактичного виконання.

Як вже зазначалось вище, п.п. 19.4 п. 19 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість суду першої інстанції у разі втрати виконавчого документа видати його дублікат лише у випадку, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зміст наведених норм свідчить про те, що видача дублікату наказу у господарському

процесі, хоча не ставиться в залежність від причин його втрати, однак обумовлена наявністю певних обмежень та умов, визначених ГПК. Так, процесуальний закон встановлює в якості умови видачі судом дублікату наказу звернення стягувача із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на наведене, враховуючи звернення стягувача із відповідною заявою по закінченню встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання строку, беручи до уваги відмову в задоволенні заяви стягувача щодо поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду Полтавської області від 27.10.2014 у справі № 917/1690/14 до виконання, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про видачу дубліката зазначеного наказу відмовити.

(Судом враховано, що аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду №6/25 від 15.08.2018).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 74, 86, 232-235, 329, п. 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу від 27.10.2014 №917/1690/14 до виконання та видачу його дублікату у справі № 917/1690/14 за позовом Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Регіонального виробничого управління "Харківавтогаз" Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 254, 255, 256 ГПК України. Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 09.03.2021

Суддя Кльопов І.Г.