ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

11 березня 2021 року м. ХарківСправа № 922/766/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (боржник) на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича (вх. № 4968 від 02.03.2021, вх. № 4969 від 02.03.2021) та матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (61105, м. Харків, пр. Гагаріна, буд.181, кв.707, ідентифікаційний код 39817236)
про стягнення 36 191 421,90 грн
за участю представників учасників справи:

боржника - адвоката Ясинецького Д.В., довіреність б/н від 05.06.2020;

стягувача - адвоката Левицької А.В., Ордер Серія ПТ №000797 від 10.03.2021;

приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (боржник) надійшла скарга на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича (вх. № 4968), в якій боржник просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Маляра Я.А. щодо відкриття виконавчого провадження № 64421977 від 08.02.2021 року та зобов`язати приватного виконавця Маляр Я.А. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 64421977 від 08.02.2021 року;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Маляра Я.А. щодо винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 64421977 та зобов`язати приватного виконавця Маляра Я.А. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 64421977;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Маляр Я.А. щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 64421977 та зобов`язати приватного виконавця Маляра Я.А. скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 64421977.

Також, 02.03.2021 до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (боржник) надійшла скарга на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича (вх. № 4969), в якій боржник просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Маляра Я.А. щодо відкриття виконавчого провадження № 64422624 від 08.02.2021 року та зобов`язати приватного виконавця Маляр Я.А. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 64422624 від 08.02.2021 року;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Маляра Я.А. щодо винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 64422624 та зобов`язати приватного виконавця Маляра Я.А. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню №64422624;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Маляр Я.А. щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 64422624 та зобов`язати приватного виконавця Маляра Я.А. скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.02.2021 року у виконавчому провадженню № 62883232.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 березня 2021 року прийнято скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (боржник) на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича (вх. № 4968 від 02.03.2021 та вх.№4969 від 02.03.2021) до розгляду та розгляд скарг призначено на 11 березня 2021 р. об 11:00 год.

11.03.2021 на електрону адресу суду від стягувача надійшов відзив на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (вх. №1381), в якому останній повідомляє, що приватний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження 08.02.2021, згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", а саме за місцезнаходженням майна боржника, адже стягувач повідомив приватного виконавця про наявність майна у боржника в межах територіального округу м. Києва, а саме грошових коштів у сумі 45,00 грн, які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" (місцезнаходження банку: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д). За наведеного, стягувач просить суд відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Стіл-Профіт" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича у повному обсязі.

Представник боржника у судовому засіданні 11.03.2021 підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечував проти поданої скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Ян Анатолійович в судове засідання не з`явився. Копія ухвали господарського суду Харківської області від 02.03.2021 про призначення скарги до розгляду була надіслана приватному виконавцю Маляр Я.А. на адресу: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6, проте не була повернута до господарського суду Харківської області.

За відстеженням поштового пересилання № 776 з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення (копія ухвали від 02.03.2021, яку надіслано приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А.) було вручено за довіреністю 05.03.2021.

Процесуальні документи щодо розгляду скарги у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Icпaнiї" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А. про дату, час та місце розгляду скарги, проте його неявка в дане судове засідання не перешкоджають її розгляду.

Отож, суд вважає за можливе розглядати скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича без участі приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А. за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування скарги, суд встановив в наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03 серпня 2020 року у справі № 922/766/19 позов задоволено частково у розмірі 36 183 824,13 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 36 183 824,13 грн за договором фінансового лізингу № 4С16081ЛИ від 16.09.2016, з яких: прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна за період з 16.09.2016 по 12.03.2019 у розмірі 15 716 237,48 грн.; прострочена заборгованість з винагороди за користування майном за період з 16.09.2016 по 28.02.2019 у розмірі 13 124 353,81 грн.; пеня за порушення грошового зобов`язання за період з 26.09.2017 по 12.03.2019 у розмірі 7 343 232,84 грн.

Врешті частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача: простроченої заборгованості з винагороди за користування майном у розмірі 1 601,78 грн та пені за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5 995,98 грн. - у задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати: судовий збір у розмірі 542 871,33 грн сплачений позивачем при поданні даного позову та витрати за проведення судової експертизи сплачені відповідачем у розмірі 125 600,00 грн, покладено на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, зокрема з оплати судового збору: на відповідача у справі покладено судовий збір у розмірі 542 757,37 грн, а на позивача покладено судовий збір у розмірі 113,96 грн; з оплати витрат на проведення судової експертизи: на відповідача покладено витрати у розмірі 125 573,64 грн, а на позивача витрати у розмірі 26,36 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судовий збір в сумі 542 757,37 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" витрати на оплату судової експертизи у розмірі 26,36 грн.

03.09.2020 на виконання вищевказаного рішення господарським судом Харківської області були видані відповідні накази зі строком дії для пред`явлення до виконання до "04" вересня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Яном Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64421977 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі №922/766/19 від 03.09.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" 542 757,37 грн судового збору.

Крім того, 08.02.2021 приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про мінімальний розмір витрат виконавчого провадження від 08.02.2021 у виконавчому провадженні ВП №64421977.

Також, 08 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Яном Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64422624 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі №922/766/19 від 03.09.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 36 183 824,13 грн за договором фінансового лізингу № 4С16081ЛИ від 16.09.2016, з яких: прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна за період з 16.09.2016 по 12.03.2019 у розмірі 15 716 237,48 грн.; прострочена заборгованість з винагороди за користування майном за період з 16.09.2016 по 28.02.2019 у розмірі 13 124 353,81 грн.; пеня за порушення грошового зобов`язання за період з 26.09.2017 по 12.03.2019 у розмірі 7 343 232,84 грн.

Крім того, 08.02.2021 приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про мінімальний розмір витрат виконавчого провадження від 08.02.2021 у виконавчому провадженні ВП №64422624.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Частиною 3 ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 643, передбачено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Також, пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

ТОВ "Стіл-Профіт" вважає вказані вище дії приватного виконавця неправомірними у зв`язку з відсутністю у приватного виконавця Маляра Я.А., який відповідно до даних Єдиного реєстру приватних виконавців України діє в межах виконавчого округу в місті Києві, повноважень здійснювати примусове виконання наказу від 03.09.2020, оскільки боржник - ТОВ "Стіл-Профіт" розташоване за адресою: 61105, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 181, кімната 707 та майна у м. Києві боржник не має. Відтак, за твердженнями боржника, приватний виконавець відкриваючи виконавче провадження та вчиняючи виконавчі дії діяв всупереч положень статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом приписів п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Разом з тим зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження").

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що стягувач має право зазначити будь-яку інформацію, яка ідентифікує боржника чи може сприяти примусовому виконанню рішення суду, у тому числі про місце роботи боржника, місцезнаходження його майна і на підставі цієї інформації державний виконавець визначає місце виконання рішення суду. При цьому законом не вимагається документальне підтвердження стягувачем зазначених відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №668/7175/15-ц.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Судом встановлено, що приватний виконавець Маляр Ян Анатолійович здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

Також судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні ВП №64421977 та ВП №64422624 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" зареєстроване за адресою: 61105, м. Харків, пр. Гагаріна, буд.181, кв.707.

Отже, місцезнаходження боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Маляр Я.А. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчих провадженнях ВП №64421977 та ВП №64422624 прийнято до виконання не за місцезнаходженням боржника - юридичної особи.

Обґрунтовуючи правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64421977 та ВП №64422624, стягувач посилається на те, що у даному випадку виконавчий документ було прийнято не за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а за місцезнаходженням його майна - грошових кошів на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, що підпадає під виконавчий округ, на території якого приватний виконавець Маляр Я.А. здійснює свою діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Вказане твердження стягувача також підтверджується засвідченою представником копією виписки по рахунку боржника НОМЕР_1 за період з 01.11.2020 по 08.02.2021, доданою до матеріалів справи.

Суд погоджується з наведеними доводами стягувача щодо правомірності відкриття виконавчого провадження ВП №64421977 та ВП №64422624 за місцезнаходженням майна боржника - грошових коштів на картковому рахунку, з огляду на наступне.

Так, частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2018 №905/3542/15, від 17.09.2019 у справі №910/7534/18, від 27.12.2019 у справі №905/584/19.

Таким чином, очевидно, що гроші, в тому числі у безготівковій формі, є майном і їхнім місцезнаходженням вважається місцезнаходження фінансової установи, в якій відкритий відповідний рахунок боржника.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 та 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У зв`язку із викладеним та враховуючи, що стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення було повідомлено та надано приватному виконавцю докази, які підтверджували, що боржник має власні грошові кошти (майно) на рахунку НОМЕР_1 , що відкритий у АТ КБ "Приватбанк" з місцем реєстрації у місті Києві, що не спростовано боржником, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, суд зазначає, що дії приватного виконавця Маляр Я.А. (який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва) з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 08.02.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64421977 та постанови від 08.02.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64422624 та подальші виконавчі дії з винесенням постанов від 08.02.2021 про стягнення з боржника основної винагороди та про мінімальний розмір витрат виконавчого провадження, не суперечать наведеним нормам законодавства, а тому суд відхиляє протилежні доводи скаржника.

Таким чином, доводи скаржника щодо відсутності у приватного виконавця Маляра Я.А. повноважень здійснювати примусове виконання наказів суду від 03.09.2020 не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до чинного законодавства на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не зобов`язаний перевіряти достовірність відомостей, що надає стягувач.

Слід також наголосити і на тому, що боржник у своїй скарзі жодним чином не обґрунтував яким чином місце відкриття виконавчих проваджень №64421977 та №64422624 спричинило порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у виконавчому провадженні.

Отож, суд вважає за необхідне у задоволенні скарг відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 58 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 74, 86, 234, 339, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіл-Профіт" (боржник) на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича (вх. № 4968 від 02.03.2021, вх. № 4969 від 02.03.2021) відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили 11.03.2021 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п.17.5 п.17 розділу XІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 16.03.2021.

Суддя І.О. Чистякова