ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.03.2021 Справа № 917/1751/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолія" проспект Володимирський 132, м. Лубни, Полтавська область,37502

до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Надія" вул. Залізнична 13, с. Червоні Пологи, Лубенський район, Полтавська область,37531

про визнання недійсним доповнення від 03 жовтня 2007 року до Контракту №4 від 07 квітня 2005 року про виконання робіт по вирощуванню сільськогосподарської продукції.

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

Обставини справи: 05.11.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолія" до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Надія" про: 1. визнання недійсним пунктів 5.1., 5.4. Контракту від 07 квітня 2005 року про виконання робіт по вирощуванню сільськогосподарської продукції; 2. визнання недійсним доповнення від 03 жовтня 2007 року до даного Контракту №4.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 10.11.2020 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолія" залишено без руху та надано позивачу строк 3 дні з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

17.11.2020 року від позивача до суду надійшла зава про усунення недоліків у позовній заяві з додатками. В поданій заяві позивач відмовився від позовних вимог в частині визнання недійсним пунктів 5.1., 5.4. Контракту від 07 квітня 2005 року про виконання робіт по вирощуванню сільськогосподарської продукції.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 15.12.2020 року. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 15 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.2 ст.178 ГПК України).

Ухвалою від 15.12.2020 року суд відклав підготовче засідання у справі на 19.01.2021 року на 11 год. 00 хв. та відмовив в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 19.01.2021 року суд продовжив строки підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 16.02.2021 року на 11:00 год.

Відповідач у встановлений п. 5 ухвали суду від 19.11.2020 р. термін не виконав вимоги суду щодо надання відзиву на позов.

Інші заяви по суті до суду не надходили.

Учасники справи представництво у судове засідання знову 10.03.2021 року не забезпечили. Сторони належним чином та завчасно повідомлялись за місцем їх реєстрації про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується відмітками на повідомленнях про вручення поштового відправлення (арк. справи 113-114).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

В частині 1 статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, позивачем жодного разу не було забезпечено явку його уповноваженого представника у судові засідання 15.12.2020 року, 19.01.2021 року, 16.02.2021 року, 10.03.2021 року та не повідомлено про причини такої неявки.

Положеннями статті 13 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Водночас частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 46 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Разом з тим частиною четвертою статті 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд в ухвалах від 19.11.2020 року та 16.02.2021 року роз`яснював позивачу його право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності .

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він повинен повідомити суд про причини неявки, і у випадку визнання таких причин поважними суд може відкласти розгляд справи.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 в справі № 910/16978/19.

Разом з тим частина четверта статті 202, пункт 4 частини першої статті 226 ГПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

Дана правова позиція наведена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19.

ЄСПЛ у рішенні від 07 листопада 2017 року у справі "Sukhanov and Others v. Russia" (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.

Водночас, у цьому випадку саме позивачем не дотримано порядку, передбаченого нормами статей 202, 226 ГПК України, лише за умов дотримання якого можливе виникнення у позивача права на розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи.

Отже, суд встановив, що позивач не забезпечив явку уповноваженого представника у судові засідання 15.12.2020 року, 19.01.2021 року, 16.02.2021 року, 10.03.2021 року. Про причини неявки позивач суд не повідомив, а також не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, для залишення позову без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, оскільки позивач не втрачає право на повторне звернення до суду із цим позовом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При прийняті даної ухвали судом враховано правові позиції Верховного Суду, наведені, зокрема, у постанові від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, у постанові від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, у постанові від 16.02.2021 року у справі № 917/692/20 та ін.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 202 (ч. 4), 226 (п. 4 ч. 1), 234, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнолія" до Селянського (фермерського) господарства "Надія" про визнання недійсним доповнення від 03 жовтня 2007 року до Контракту №4 від 07 квітня 2005 року - залишити без розгляду.

2. Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала підписана 11.03.2021 року

Суддя Тимощенко О.М.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.