ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.02.2021 м. Ужгород Справа № 907/81/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Сінкіна Е.В.

розглянувши позовну заяву приватного підприємства Бостардо, с. Кубей Болградського району Одеської області

до товариства з обмеженою відповідальністю Котнар-М, с. Мужієво Берегівського району про стягнення суми 1 258 809,00 грн.

За участю представників:

від позивача не з`явилися

від відповідача - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 2.406.783,18 грн., у тому числі 733948,00 грн. основного боргу по оплаті вартості отриманої продукції за Договором №01/03-17 від 01.03.2017, а також суму 1.672.835,18 грн. пені за несвоєчасний розрахунок, посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області віл 27.02.2020 позов залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення недоліків.

30.03.2020 позивачем подано суду заяву про усунення недоліків та подано позовну заяву викладену новій редакції з уточненою сумою позовних вимог, а саме, про стягнення з відповідача суми 1 258 809,00 грн., у тому числі 733 948,00 грн. основного боргу по оплаті вартості отриманої продукції за Договором №01/03-17 від 01.03.2017, а також суму 524 861,00 грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.04.2020 відкрито провадження у справі № 907/81/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 12 травня 2020 року.

Ухвалю Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2020 з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, рекомендацій Ради суддів України, розпорядження голови Західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року №06-41/01. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 291 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України карантинні заходи продовжено до 11.05.2020 року. Розпорядженням голови Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2020 №01-03/4-о/д з метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції (COVID-19), було відкладено підготовче засідання №907/81/20 в межах розумного строку.

Ухвалою суду від 23.12.2020 призначено підготовче засідання на 28.01.2021.

Ухвалою суду від 28.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.02.2021.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, з посиланням на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Пояснив, що на виконання укладеного з відповідачем договору №01/03-17 від 01.03.2017 ним поставлено товар відповідачу на суму 8 021 976,00 грн. Відповідачем станом на 30.01.2020 оплачено 7 288 028,00 грн. у зв`язку з чим у відповідача утворився борг в сумі 733948,00 грн., що і стало приводом для звернення до суду.

Крім того через порушення відповідачем своїх зобов`язань просить суд стягнути суму 524 861,00 грн. неустойки.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у поданих суду письмовому відзиві. Відповідач заперечує поставку товару. Звертає увагу зокрема на те, що якщо припустити існування поставки то вона здійснена не на підставі договору №01/03/17. Крім того за доводами відповідача із поданих позивачем доказів встановити факт отримання товару ТОВ « Котнар-М» не видається можливим.

Вказує на те, що відсутність серед доданих до позовної заяви доказів замовлень-заявок, оформлених ТОВ « Котнар-М» у письмовій формі, спростовує твердження позивача про обґрунтованість позовних вимог. Стверджує, що нарахована відповідачем пеня прямо суперечить п.2 ст. 258 ЦК України та п.6 ст.232 ГК України, а, нарахована позивачем сума неустойки у спірній ситуації на момент звернення з цим позовом, погашена строком позовної давності. У зв`язку з чим просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

За доводами відповідача в сукупності вказані обставини свідчать про безпідставність вимог позивача та дають підстави для відмови у їх задоволенні.

05.06.2020 Позивачем подано відповідь на відзив. В якому зокрема вказує на те, що відсутність письмових замовлень - заявок на постачання товару не спростовує поставку товару, оскільки замовлення-заявка згідно Закону України "Про бухгалтерський облік» не є документом, що підтверджує факт поставки товарів.

Зауважує, що поставка товарів здійснювалася 18 партіями протягом 6 місяців, тобто мала систематичний характер, що відповідач систематично порушував строки розрахунків за поставлений товар та сплачував борг невеликими частинами, що призвело до порушення строків від 1 дня до 51 дня ( в межах 6 місяців).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, який завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2017 року між Приватним підприємством «Бостардо» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженої відповідальністю «Котнар - М» (далі - Відповідач) був укладений договір за № 01/03-17.

В порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві виноматеріали виноградний оброблений, надалі Товар, вільний від прав та претензій третіх осіб, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору. Найменування Товару, його кількість та строки постачання кожної партії Товару за даним Договором визначаються кожного разу окремо в Специфікаціях до даного Договору, що е його невід`ємними частинами (п.п.1.1,1.2 Договору).

Покупець зобов`язаний оплатити поставлену партію Товару у відповідності до умов даного Договору. Вартість кожної одиниці Товару визначається в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного Договору. Ціна Товару визначена з урахуванням ПДВ (20%) та вказана в національній валюті України в якій здійснюється оплата Товару, шляхом перерахування 30% вартості кожної окремої партії Товару на поточний рахунок Постачальника у формі попередньої оплати, 70 % на протязі 45 (сорока п`яти ) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцеві (п.п.2.1, 2.2 Договору).

Постачання Товару здійснюється на підставі замовлення-заявки, яку останній зобов`язується надавати у письмовому або усному порядку з обов`язковим подальшим письмовим підтвердженням, на кожну окрему партію Товару. У випадку неможливості з будь-яких умов наступного постачання за замовленням-заявкою, Постачальник повідомляє про це Покупця не пізніше, ніж за два дні до такого постачання. Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DDP, Україна за адресою Покупця: 90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво, вул. Р. Ференца ІІ, б. 274/А (п.п. 4.1,4.3 Договору).

Підпунктом 5.2 Договору передбачено, що Факт отримання Покупцем Товару підтверджується накладною та/або Актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими на те представниками Сторін, або іншим чином передбаченим нині діючим законодавством України.

На виконання договору поставки, приватне підприємство Бостардо передало згідно видаткових накладних №102 від 30.11.2017 року на суму 432972,00 грн., №1 від 10.01.2018 року на суму 433116,00 грн., № 19 від 27.03.2018 року на суму 391968,00 грн., №20 від 01.04.2018 року на суму 457260,00 грн.,№21 від 01.04.2018 року на суму 465220,00 грн.,№22 від 01.04.2018 року на суму 460800,00 грн.,№23 від 11.04.2018 року на суму 464740,00 грн.,№24 від 11.04.2018 року на суму 464000,00 грн.,№25 від 11.04.2018 року на суму 460340,00 грн.,№32 від 02.05.2018 року на суму 413442,00 грн.,№33 від 02.05.2018 року на суму 413496,00 грн.,№34 від 02.05.2018 року на суму 412002,00 грн.,№44 від 01.06.2018 року на суму 458320,00 грн.,№45 від 01.06.2018 року на суму 459980,00 грн.,№49 від 16.06.2018 року на суму 457860,00 грн.,№50 від 16.06.2018 року на суму 459520, 00 грн.,№51 від 01.07.2018 року на суму 459300,00 грн., №52 від 01.07.2018 року на суму 457640,00 грн. всього на суму 8 021 976,00 грн., а ТОВ Котнар-М, с. Мужієво Берегівського району отримало товар на підставі довіреностей № 1787 від 30.11.2017 року; № 1830 від 10.01.2018 року; № 1897 від 27.03.2018 року; № 1915 від 11.04.2018 року; № 1929 від 25.04.2018 року; № 1971 від 01.06.2018 року; № 1986 від 15.06.2018 року; № 1999 від 29.06.2018 року.

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи Відповідач не виконав зобов`язання згідно умов Договору, а саме не здійснив повну оплату по договору за поставлений товар. Внаслідок часткової оплати у Відповідача виникла та рахується заборгованість за поставлений по договору товар в сумі 733 948,00 грн., що і стало причиною звернення до суду.

Згідно підпункту 6.3 Договору за порушення термінів оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.п 6.3 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2017 року. Після закінчення строку дії даного Договору, у разі якщо жодна із Сторін не виявила бажання припинити договірні відносини по даному Договору, Договір вважається пролонгованим на не визначений термін (п.п.8.1,8.2 Договору).

Зважаючи на прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем з урахуванням передбачених законом норм нараховано неустойку у сумі 524 861,00 грн. у зв`язку із простроченням оплати Товару вимоги про стягнення яких позивач просить задовольнити у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір поставки виноматеріалу № 01/03/17 від 01.03.2017 року, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неповним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар на підставі видаткових накладних №102 від 30.11.2017 року на суму 432972,00 грн., №1 від 10.01.2018 року на суму 433116,00 грн., № 19 від 27.03.2018 року на суму 391968,00 грн., №20 від 01.04.2018 року на суму 457260,00 грн.,№21 від 01.04.2018 року на суму 465220,00 грн.,№22 від 01.04.2018 року на суму 460800,00 грн.,№23 від 11.04.2018 року на суму 464740,00 грн.,№24 від 11.04.2018 року на суму 464000,00 грн.,№25 від 11.04.2018 року на суму 460340,00 грн.,№32 від 02.05.2018 року на суму 413442,00 грн.,№33 від 02.05.2018 року на суму 413496,00 грн.,№34 від 02.05.2018 року на суму 412002,00 грн.,№44 від 01.06.2018 року на суму 458320,00 грн.,№45 від 01.06.2018 року на суму 459980,00 грн.,№49 від 16.06.2018 року на суму 457860,00 грн.,№50 від 16.06.2018 року на суму 459520, 00 грн.,№51 від 01.07.2018 року на суму 459300,00 грн., №52 від 01.07.2018 року на суму 457640,00 грн.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно.

Сторони передбачили, що Постачання Товару здійснюється на підставі замовлення-заявки, яку останній зобов`язується надавати у письмовому або усному порядку з обов`язковим подальшим письмовим підтвердженням, на кожну окрему партію Товару. У випадку неможливості з будь-яких умов наступного постачання за замовленням-заявкою, Постачальник повідомляє про це Покупця не пізніше, ніж за два дні до такого постачання. Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DDP, Україна за адресою Покупця: 90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с Мужієво, вул. Р. Ференца ІІ, б. 274/А(п.п. 4.1,4.3 Договору).

Підпунктом 5.2 Договору передбачено, що Факт отримання Покупцем Товару підтверджується накладною та/або Актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими на те представниками Сторін, або іншим чином передбаченим нині діючим законодавством України.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно - розпорядчого документа на майно. Таким чином, факт прийняття товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару підтверджується видатковими накладними, що містяться в матеріалах справи, підписаними та скріпленими печатками сторін, без зауважень щодо кількості та якості поставленого товару.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умови оплати товару сторонами погоджено у пункті 2 Договору, згідно якого Покупець зобов`язаний оплатити поставлену партію Товару у відповідності до умов даного Договору. Вартість кожної одиниці Товару визначається в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного Договору. Ціна Товару визначена з урахуванням ПДВ (20%) та вказана в національній валюті України в якій здійснюється оплата Товару, шляхом перерахування 30% вартості кожної окремої партії Товару на поточний рахунок Постачальника у формі попередньої оплати, 70% на протязі 45 (сорока п`яти ) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцеві.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2017 року. Після закінчення строку дії даного Договору, у разі якщо жодна із Сторін не виявила бажання припинити договірні відносини по даному Договору, Договір вважається пролонгованим на не визначений термін (п.п.8.1,8.2 Договору).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем на підставі видаткових накладних товар, у товариства з обмеженою відповідальністю Котнар-М виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 733 948,00 грн.

Станом на день розгляду даної справи у відповідача рахується заборгованість у вищезазначеному розмірі. Вказана сума боргу є непогашена, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у Відповідача та ним не надано суду жодних доказів у спростування цієї заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога Позивача в частині стягнення вартості неоплаченого товару в сумі 733948,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому твердження відповідача, які фактично зводяться до заперечення отримання товару та про відсутність доказів такої поставки судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються наявними у справі матеріалами та вищенаведеними висновками суду.

Доводи відповідача за якими відсутність серед доданих до позовної заяви доказів замовлень-заявок, оформлених ТОВ «Котнар-М» у письмовій формі, спростовує твердження позивача про обґрунтованість позовних вимог, судом також не беруться до уваги, оскільки письмові замовлення заявки на постачання товару не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Водночас у відповідності до роз`яснень викладених в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування ВГСУ у розгляді справ окремих норм матеріального права» перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі - продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки. Порушення відповідачем свого зобов`язання в частині проведення повної оплати за поставлений товар, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних та штрафних санкцій, передбачених законодавством.

З посиланням на приписи 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 536, 549, 694 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати за товар, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення 524 861,00 грн. неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно підпункту 6.3 Договору за порушення термінів оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом з тим відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частин 2-5 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовною заявою у даній справі 24.02.2020.

Отже, перебіг строку позовної давності за вимогою про стягнення пені від суми основної заборгованості починається з 24.02.2019 та обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду і починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, а отже, з урахуванням заявленої відповідачем позовної давності період нарахування пені за загальний період складає з 24.09.2019 по 24.02.2020 року.

Таким чином, суд здійснивши власний розрахунок пені, з урахуванням строку позовної давності у відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України прийшов до висновку про задоволення цієї позовної вимоги частково в сумі 88 674,64 грн. З огляду на вищенаведене, решта вимог позивача в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягає.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги приватного підприємства Бостардо, с. Кубей Болградського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю Котнар-М, с. Мужієво Берегівського району про стягнення суми 1 258 809,00 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 822 622,64 грн.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак на відповідача покладається судовий збір в сумі 12 339,34 грн.

Також, суд зауважує, що позивачем було сплачено суму судового збору у розмірі 36 101,75 грн. згідно платіжного доручення №1880 від 13.02.2020 року, що на 17219.61 грн. більше визначеного законом, у зв`язку з чим, така сума сплачена надмірно у збільшеному розмірі та підлягає поверненню з Державного бюджету України за клопотанням позивача, у відповідності до ч.5 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 10, кабінет 15, код ) на користь приватного підприємства Бостардо (68720, Одеська обл., Болградський р-н, село Кубей, вул.Кубейська, будинок 23, ) суму 822 622,64 грн. (вісімсот двадцять дві тисячі шістсот двадцять дві гривні 64 коп.), в.т.ч. 733948,00 грн. основного боргу по оплаті вартості поставленого товару та 88 674,64 грн. пені, а також суму 12 339,34 грн. (дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 34 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

3. В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено: 17.03.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі