РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.02.2021Справа № 910/13968/19
За позовом Фізичної особи-підприємець Яковлева Ганна Ігорівна

до Фізичної особи-підприємець ЖОРОВА АЛЛА СЕМЕНІВНА

про стягнення грошових коштів за непоставлений товар 434 781,48 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Фізична особа-підприємець Яковлева Ганна Ігорівна подала на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до фізичної особи-підприємець Жирової Алли Семенівни про стягнення 434781,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2019 позовну заяву залишено без руху.

22.10.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 09.10.2019.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/13968/19 та призначити підготовче засідання на 22.11.2019.

22.11.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення підготовчого засідання та відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 22.11.2019 відкладено підготовче зсідання на 17.01.2020.

17.01.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.01.2020 відкладено підготовче засідання на 07.02.2020.

31.01.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про повторне відправлення відповідачу позовної заяви.

06.02.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засіданні 07.02.2020 представник позивача не з?явився.

В судове засіданні 07.02.2020 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Ухвалою суду від 07.02.2020 розгляд справи відкладено на 13.03.2020.

13.03.2020 в судовому засіданні оголошено перерву на 30.03.2020.

Однак, з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, судове засідання призначене на 30.03.2020 не відбулось.

Ухвалою суду від 09.06.2020 розгляд справи призначено на 10.07.2020.

10.07.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про перенесення слухання справи.

В судове засіданні 10.07.2020 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою суду від 10.07.2020 розгляд справи відкладено на 14.09.2020.

12.08.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

14.09.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 28.09.2020 розгляд справи призначено на 16.10.2020.

15.10.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про перенесення судового засідання, клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судове засіданні 16.10.2020 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою суду від 16.10.2020 розгляд справи призначено на 20.11.2020.

У зв`язку зі зміною графіка слухання, судове засідання 20.11.2020 не відбудеться.

Ухвалою суду від 18.11.2020 розгляд справи призначено на 30.11.2020.

В судовому засіданні 30.11.2020 судом оголошено перерву на 18.12.2020.

Ухвалою суду від 18.12.2020 закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляд по суті на 29.01.2021.

29.01.2021 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. у відпустці.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з відпустки, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 призначено розгляд справи на 22.02.2021.

В судове засідання 22.02.2021 представник позивача з`явився, заявив клопотання про призначення судової експертизи.

В судове засідання 22.02.2021 представник відповідача з`явився, заперечив проти задоволення клопотання про призначення експертизи.

Заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог оскільки відповідачем було виконано грошове зобов`язання.

В судовому засіданні 22.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки в усній формі.

Відповідачем було виставлено рахунки фактури №1 від 01.11.2018 на суму 89 000 грн., №2 від 06.11.2018 на суму 75 000 грн., №3 від 13.11.2018 на суму 10 000 грн., №4 від 13.11.2018 на суму 6400 грн., №5 від 14.11.2018 на суму 10 000 грн., № 9 від 22.11.2018 на суму 10 000 грн., №11 від 30.11.2018 на суму 10 100 грн.

Позивач зазначив, що перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 431 518,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо поставки товару.

Позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №02/07 від 02.07.2019 з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 431 518,50 грн. в зв`язку із не поставкою товару.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що зобов`язання виконано в повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В матеріалах справи наявний Акт №1 від 28.12.2018 приймання-передачі виконаних робіт, підписаний як відповідачем та к і позивачем, в якому зазначено загальна вартість переданих товарно-матеріальних цінностей складає 431518,50 грн. Крім того в матеріалах справи наявні: видаткова накладна №1 від 14.11.2018 на суму 180 400 грн. та видаткова накладна №2 від 17.12.2018 на суму 251118, 50 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.03.2021.

Суддя В.І. Мельник