ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3512/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полікарснаб»

до Фізичної особи-підприємця Кравченка Олександра Миколайовича

прo стягнення 270 000 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полікарснаб» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Кравченка Олександра Миколайовича (надалі - відповідач) прo стягнення 270 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.01.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3512/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.01.2021 року.

У судовому засіданні 26.01.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 26.01.2021 року не з`явився, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався на 16.02.2021 року.

В судове засідання 16.02.2021 року представники сторін не з`явились, позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 16.02.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між позивачем та відповідачем 30.04.2020 року укладений Договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 6 (далі - Договір1). Відповідно до умов Договору1 позивач позичив відповідачу кошти в розмірі 160 000,00 грн.

Факт виконання обов`язку щодо надання (перерахування на банківський рахунок) коштів позивачем відповідачу підтверджується платіжним дорученням № 324 від 30.04.2020 року на суму 60 000,00 грн. та платіжним дорученням № 328 від 04.05.2020 року на суму 100 000,00 грн.

Позивачем та відповідачем в Договорі1 (пункт 2.3.) встановлений строк повернення коштів, а саме до 30.06.2020 року.

Однак, відповідач у встановлений договором строк кошти позивачу не повернув.

Також, 04.06.2020 року між позивачем та відповідачем укладений Договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 00023 від 04.06.2020 року. На підставі даного договору позивач додатково позичив кошти відповідачу в розмірі 110 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 430 від 04.06.2020 року.

Відповідно до умов Договору позики (поворотної фінансової допомоги) № 00023 від 04.06.2020 року, а саме пунктом 2.3 передбачено, що відповідач повертає позику до 30.06.2020 року.

Однак, відповідач у встановлений договором строк кошти позивачу не повернув.

Таким чином, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, не повернув позивачу кошти поворотної фінансової допомоги в загальній сумі 270 000,00 грн. і з 01.07.2020 року триває прострочення на відповідну суму.

В ході розгляду спору відповідач позовні вимоги не заперечив та не спростував, відзиву на позов чи доказів повернення коштів не надав.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з Договорів про надання поворотної фінансової допомоги (позики), строк повернення коштів настав 30.06.2020 року, однак був порушений відповідачем і станом на момент розгляду спору відповідачем не надано доказів повернення коштів, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.

Матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 270 000 грн. і відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 270 000,00 грн. запозичених коштів правомірні і підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полікарснаб» до Фізичної особи-підприємця Кравченка Олександра Миколайовича прo стягнення 270 000,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кравченка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полікарснаб» (10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ватутіна, 75, ) 270 000,00 грн. заборгованості з повернення позики та 4050,00 грн. витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.03.2021 року