ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Харків Справа № 913/686/20
Провадження № 30/913/686/20
За позовом Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку, м. Сєвєродонецьк Луганської області
до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ
Суддя Голенко І.П.
Секретар судового засідання Саутенко К.О.
У засіданні брали участь:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
В С Т А Н О В И В:
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9190,59 грн та 1800,00 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи.
В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що страховою компанією не у повному обсязі відшкодовано матеріальну шкоду (страхове відшкодування) як власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також про необхідність стягнення витрат позивача на проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки в порушення п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія у встановлені законом строки не направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.12.2020 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/686/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 26.01.2021 об 11-00 год.
Ухвалою суду від 26.01.2021 підготовче засідання у справі було відкладено на 10.02.2021 об 11 год. 00 хв.
Ухвалою суду від 29.01.2021 було відмовлено у задоволені клопотання позивача у справі Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку, № 356 від 25.01.2021 про проведення всіх судових засідань по справі № 913/686/20 в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 04.02.2021 у даній справі задоволено клопотання позивача Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку, про участь його представника в судовому засіданні 10.02.2021 в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Луганському апеляційному суду.
Ухвалою від 10.02.2021 підготовче засідання у даній справі було відкладено на 24.02.2021 о 10-30 год.
Ухвалою суду від 16.02.2021 було задоволено клопотання позивача - Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку, про участь його представника в судовому засіданні 24.02.2021 в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.
Ухвалою від 24.02.2021 господарським судом Луганської області продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 913/686/20 на 4 дні - до 09.03.2021 включно; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.03.2021 об 11 год. 00 хв.
Ухвалами суду від 05.03.2021 у задоволенні клопотання позивача - Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку (№ 983 від 01.03.2021 про участь в судовому засіданні 09.03.2021 в режимі відеоконференції в приміщенні суду) та відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (б/н від 02.03.2021 про участь в судовому засіданні 09.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів) було відмовлено у зв`язку з порушенням сторонами строку на їх подання (ч. ч. 2, 8 ст. 197 ГПК України).

09 березня 2021 року господарський суд Луганської області розпочав розгляд справи по суті.

Сторони участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили.

Письмовим відзивом № 64/13 від 21.01.2021 відповідач проти позову заперечив, вважає заявлені вимоги безпідставними, оскільки ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повністю виконало свої зобов`язання перед позивачем, передбачені умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; розмір збитків визначався на підставі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Висновок експерта від 21.05.2020, наданий позивачем, не є належним для розрахунку страхового відшкодування, оскільки не містить ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу.

Позивач, подавши суду письмову відповідь б/н від 09.02.2021 на відзив відповідача, вважає аргументи відповідача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Розглянувши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини.

03.05.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.17304701 (далі - Поліс), згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 54).

Строк дії договору було встановлено з 03.05.2019 по 02.05.2020.

Згідно умов полісу ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за шкоду заподіяну майну 100000,00 (сто тисяч) грн, франшиза - 2000 (дві тисячі) грн.

19 березня 2020 року, о 14 годині 00 хвилин, на 45 км автошляху Н 21 (Старобільськ - Луганськ - Хрустальний - Макіївка - Донецьк) ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, допустивши виїзд на зустрічну смугу автошляху, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Луганському зональному відділу Військової служби правопорядку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 21.04.2020 у справі № 431/1497/20 громадянина ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 8-10).

Позивач звернувся з письмовим повідомлення 30.03.2020 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19.03.2020 року (а. с. 56).

Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 34.3 ст. 34 Закону, якщо представник страховика не з`явився у зазначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик обов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Луганський зональний відділ Військової служби правопорядку, як власник транспортного засобу, самостійно звернувся до судового експерта з метою визначення розміру завданої шкоди.

19.05.2020 між позивачем та ТОВ «ЛенКор» (експерт) укладено договір № 20 про проведення незалежної оцінки, метою якого було визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу (ВАЗ-2105, військовий номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 ).

Вартість виконаних робіт складає 1800 грн (п. 5.1 договору та калькуляції до договору).

Оплата здійснюється на підставі даного договору шляхом перерахування замовником на рахунок виконавця грошових коштів у розмірі 100% від загальної суми договору впродовж 5-ти календарних днів з моменту підписання акту здачі-прийняття наданих послуг (а. с. 5.2 договору).

Позивач перерахував експерту 1800 грн згідно платіжного доручення № 198 від 19.05.2020 з призначенням платежу: «оплата експертних послуг визнач. варт. збитку по авто ВАЗ2105 згідно акту від 19.05.2020 № 20/1 та дог. від 19.05.2020 № 20» (а. с. 53).

21.05.2020 складено протокол огляду транспортного засобу експертом у присутності представника позивача про виявлені пошкодження (а. с. 36-37).

Відповідно до висновку судового експерта № 44 від 21.05.2020 вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент пошкодження, визначається такою, що порівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу, і становить 27089,90 грн, автомобіль не може використовуватися за призначенням, проводити ремонтно-відновлювальні роботи економічно недоцільно. Так як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить - 49431,48 грн, що перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень - 27089,90 грн, то ринкова вартість такого колісного транспортного засобу в пошкодженому стані не розраховується. Відновлення такого колісного транспортного засобу за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації. Вартість утилізації дорівнює вартості металобрухту (а. с. 11-16).

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було розглянуто справу відносно події яка мала місце 19.03.2020 за участю службового автомобіля Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

14.05.2020 складено протокол технічного огляду КТЗ - ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у присутності представника власника транспорту та експерта (а. с. 179), у якому зафіксовані виявлені пошкодження.

Відповідно до Дослідження спеціаліста автотоварознавця 572 SOS_ - 27 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 01.06.2020 та Аварійному сертифікату вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 2105 34317,15 грн; ринкова вартість транспорту до його пошкодження 26727,67 грн., ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані - 8828, 36 грн. (а. с. 154-190).

Страховою компанією було розраховано розмір шкоди 15899,31 грн згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який складається: 26727,67 грн - 8828,36 грн -2000 грн (франшиза) та фактично виплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 15899,31 грн відповідно до виписки з казначейського рахунку (а. с. 55).

У зв`язку з тим, що сума страхового відшкодування є недостатньою для покриття збитків у повному обсязі, позивачем 23.07.2020 направлено претензію за вих. № 3518 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» щодо відшкодування у повному обсязі матеріальної шкоди, яка відповідно до висновку судового експерта від 21.05.2020 № 44 дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу, і становить 27089,90 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» зазначену претензію залишило без задоволення, мотивуючи тим, що відповідно до статті 30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної вигоди.

Позивач вважає, що матеріальні збитки, які підлягають відшкодуванню на його користь дорівнюють ринковій вартості транспортного засобу, а саме 27089,90 грн. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено страхове відшкодування у сумі 15899,31 грн, нараховано та утримано франшизу 2000,00 грн. Витрати на проведення автотоварознавчої експертизи становлять 1800,00 грн.

Таким чином, загальна сума, що підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача повинна становити: 27089,90+1800,00-15899,31-2000,00=10990,59 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9190,59 грн та 1800,00 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи.

Дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, з аналізу вказаної статті вбачається, що факт того, що транспорт є фізично знищеним залежить від результатів проведеної експертизи, а не від наявності згоди/незгоди власника транспорту. Будь-яких виключень ця стаття не містить.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що з матеріалів справи не вбачається, що при зверненні до страхової компанії позивач визнав належний йому автомобіль фізично знищеним, про це зазначено лише у позові.

Отже відповідачем при вирішені питання щодо розміру страхового відшкодування було прийнято обґрунтовано до уваги дослідження спеціаліста автотоварознавця 572 SOS_ - 27 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 01.06.2020, та аварійний сертифікат, відповідно до яких було визначено:

- вартість відновлювального ремонту транспорту ВАЗ 2105 34317,15 грн;

- ринкову вартість транспорту до його пошкодження 26727,67 грн,

- ринкову вартість транспорту в пошкодженому стані 8828, 36 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ст. 30 Закону позивачу повинна бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після дорожньо-транспортної пригоди (враховуючи розмір франшизи 2000 грн) у розмірі 15899,31 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу виплачена вказана сума (а. с. 55), що не заперечується позивачем.

Висновок № 44 від 21.05.2020, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, судом відхиляється, оскільки не містить ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 11-16).

Тому вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 9190,59 грн є необґрунтованою.

Позовні вимоги про стягнення витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1800,00 грн підлягають задоволенню з наступного.

Судом встановлено, що на момент виникнення ДТП 19.03.2020 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.17304701 (а.с. 54).

Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Матеріали справи свідчать про те, що 30.03.2020 позивач направив, а відповідач отримав письмове повідомлення про настання 19.03.2020 дорожньо-транспортної пригоди та про місцезнаходження пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля (а. с. 56).

Отже страховик зобов`язаний був направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків до 13.04.2020 (включно).

В порушення вимог закону відповідач не направив свого повноважного представника у встановлений законом строк до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків (протокол технічного огляду КТЗ за участю експерта з боку відповідача складений 14.05.2020, а. с. 178).

Відповідач у відзиві на позовну заяву ні яким чином не спростував вказану обставину.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно з п. 34.3 ст. 34 Закону, якщо представник страховика не з`явився у зазначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик обов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Позивач скористався правом, передбаченим п. 34.3 ст. 34 Закону, та самостійно замовив проведення експертного товарознавчого дослідження транспортного засобу ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 11-53). У зв`язку чим поніс витрати на проведення експертизи у розмірі 1800 грн., які належним чином підтверджені матеріалами справи, а саме: договір № 20 на проведення незалежної оцінки від 19.05.2020, калькуляція до договору на суму 1800 грн., платіжне доручення № 198 від 19.05.2020 на суму 1800 грн з призначенням платежу: «оплата експертних послуг визнач. варт. збитку по авто ВАЗ2105 згідно акту від 19.05.2020 № 20/1 та дог. від 19.05.2020 № 20» (а. с. 51-53). Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами зазначену обставину.

З урахуванням викладеного, вимога про відшкодування відповідачем на користь позивача витрат на проведення експертизи в сумі 1800,00 грн є підлягає задоволенню в повному обсязі.

Встановивши, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виконало свої зобов`язання, передбачені умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, перед позивачем у повному обсязі, то доводи позивача судом відхиляються у зв`язку з їх безпідставністю.

За таких обставин у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 9190,59 грн слід відмовити.

Задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в розмірі 1800,00 грн.

Судовий збір у розмірі 344,26 грн покладається на відповідача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, ідентифікаційний код 20782312, на користь Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку, 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б.Ліщини, буд. 2/1, ідентифікаційний код 26613349, витрати на проведення експертизи в розмірі 1800,00 грн, судовий збір у розмірі 344,26 грн. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному пп. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.03.2021.

Суддя І.П. Голенко