ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. Справа№ 910/11376/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 24.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020

у справі №910/11376/20 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (ДП НДІБК)

до Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації

про стягнення 356 707, 53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації про стягнення 356 707,53 грн, що складаються з основного боргу у розмірі 319 675,25 грн, інфляційних збитків - 4 155,78 грн, 3% річних - 6 868,74 грн та пені - 26 007,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором № 172/18-162/6241 від 30.08.2018 в частині оплати виконаних робіт.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації на користь Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" 319 675 грн 25 коп основного боргу, 26 007 грн 76 коп пені, 6842 грн 47 коп 3 % річних, 3827 грн 92 коп інфляційних втрат та 5345 грн 30 коп витрат по оплаті судового збору. Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог щодо стягнення 26, 27 грн 3 % річних та 327, 86 грн інфляційних втрат.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Комунальне підприємство "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Крім цього, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст судового рішення ним було отримано 27.11.2020. Також скаржник просить витребувати у позивача оригінали поданих ним електронних доказів.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також на думку відповідача місцевим господарським судом незаконного залишено без розгляду відзив на позов разом із клопотанням про витребування доказів.

Зокрема відповідач наголошує на тому, що позивач виконав роботи після спливу строку на їх виконання, а саме дублюючи розрахунки з порушенням строків встановлених календарним планом для виконання цих робіт, що в свою чергу призвело до того, що відповідач об`єктивно втратив інтерес щодо приймання та оплати вказаних розрахунків.

Також за твердженням відповідача, суд першої інстанції обмеживши право відповідача у подані відзиву та клопотання про витребування доказів порушив принципи змагальності сторін та право відповідача на справедливий суд.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 поновлено Комунальному підприємству "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.02.2021.

В судове засідання, яке відбулося 24.02.2021 з`явився представник позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021, про що свідчить долучене до матеріалів справи поштове повідомлення за № 309.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Розглянувши викладене у апеляційній скарзі клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналів поданих ним електронних доказів, заслухавши думку представника позивача з цього приводу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання відповідача щодо витребування оригіналів електронних доказів, оскільки до матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було надано електронні листи (листування між сторонами) у паперових копіях та електронний носій, який на думку судової колегії має всі ознаки електронного доказу, так як на ньому розміщені оригінали вищезгаданих електронних листів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.08.2018 між Державним підприємством "Державний науково - дослідний інститут будівельних конструкцій" як виконавцем (позивачем), та Комунальним підприємством "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як замовником (відповідачем) укладено договір № 172/18-162/6241 Перевірні та дублюючі розрахунки в складі робіт із науково - технічного супроводу проектування об`єкту: "Будівництво мостового пішохідно - велосипедного переходу між парками "Хрещатий" та "Володимирська гірка" в Печерському та Шевченківському районах" (далі за текстом - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що у порядках та на умовах, визначених договором, замовник доручає, а виконавець зобов`язується у передбачений договором строк виконати та передати роботи зі створення науково-технічної продукції за темою: "Перевірні та дублюючі розрахунки в складі робіт із науково-технічного супроводу проектування об`єкту: "Будівництво мостового пішохідно-велосипедного переходу між парками "Хрещатий" та "Володимирська гірка" в Печерському та Шевченківському районах міста Києва", а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.2 договору передбачено початок виконання робіт - з дати підписання договору, закінчення - 15 листопада 2018 року. Терміни початку та закінчення робіт за цим договором, встановлюються виходячи з моменту надання замовником вихідних даних, якщо це обумовлено технічним завданням. При недотриманні зазначених умов відповідно продовжуються терміни початку та завершення робіт.

У подальшому, 14.12.2018 сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору, якою було продовжено строки закінчення робіт до 30 березня 2019 року. Зазначеною додатковою угодою сторонами було ще раз узгоджено, що терміни початку та закінчення робіт за цим Договором встановлюються, виходячи з моменту надання Відповідачем вихідних даних, якщо це обумовлено технічним завданням. При недотриманні зазначених умов - відповідно продовжуються терміни початку та завершення робіт.

В п. 1.3 договору сторони погодили, що зміст, обсяги та терміни виконання окремих етапів визначаються календарним планом, що є невід`ємною частиною договору (додаток 3).

Вимоги до роботи або науково - технічної продукції, що є предметом договору, викладені у технічному завданні на створення науково - технічної продукції, що є невід`ємною частиною договору (додаток 2) (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 1.5. договору приймання і оцінка результатів робіт здійснюється відповідно до технічного завдання, зазначеного в п. 1.4. договору з урахуванням положень розділу 3 договору. У разі виявлення, за результатами приймання, необхідності доопрацювання документації із зміною окремих параметрів розробки на відміну від виданого технічного завдання на створення продукції, ці роботи виконуються за додатковою угодою.

Результатом робіт, вказаних у п. 1.1. договору, є науково - технічний звіт, виготовлений відповідно до норм чинного законодавства (п. 1.6. договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що вартість робіт за ним складає 942 202 грн 58 коп. У подальшому сторонами було підписано додаткову угоду № 2 до договору, якою було встановлено вартість робіт за договором у розмірі 1 027 176 грн 16 коп., з них на 2018 рік - 472 446 грн 81 коп. та на 2019 рік - 554 729 грн 35 коп.

В п. 2.7. договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний оплатити фактично виконані виконавцем роботи протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня приймання наданих послуг згідно з актом приймання - передачі наданих послуг, але в будь - якому випадку після отримання замовником бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок, а виконавець погоджується із вказаним порядком розрахунків.

В розділі 3 договору сторони погодили порядок здавання та приймання роботи. Так, в п. 3.3. договору сторони визначили, що після завершення виконання роботи (окремого етапу роботи) виконавець надає замовникові акт здачі - приймання роботи (окремого етапу роботи) та звіт за результатами робіт, зазначених у п. 1.1. договору у трьох примірниках та один на електронному носії.

Згідно із п. 3.4. договору замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі - приймання роботи переданої документації, зобов`язаний надати виконавцеві оформлений акт здачі - приймання роботи або надати обґрунтовану відмову. У разі заперечення щодо обґрунтованості відмови замовника з боку виконавця, виконавець складає протокол розбіжностей.

Зі змісту п. 3.5. договору вбачається, що після підписання акту здачі - приймання роботи замовник протягом 5 робочих днів сплачує виконавцеві вартість виконаних робіт за договірною ціною відповідно до п. 2.1.та 2.2.

Якщо замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі - приймання роботи та переданої документації, не передав виконавцеві оформлений акт здачі - приймання роботи або обґрунтовану відмову, робота вважається прийнятою і підлягає оплаті (п. 3.6 договору).

В силу приписів п. 4.1. договору замовник зобов`язується: 4.1.1. проводити оплату відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. договору у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань; 4.1.2. приймати належним чином виконані роботи відповідно до умов договору; 4.1.3. належним чином виконувати інші умови договору; 4.1.4. видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко - економічні показники); 4.1.5. передати виконавцеві вихідні дані та необхідну для виконання робіт інформацію.

Виконавець зобов`язується, відповідно до п. 4.2. договору, зокрема: 4.2.6. виконати роботи відповідно до погодженого із замовником технічного завдання та передати замовникові результат у строк, встановлений договором; 4.2.7. своїми силами та за свій рахунок усувати допущені з його вини недоліки у технічній документації, які можуть спричинити відступи від техніко - економічних показників, передбачених у технічному завданні замовника або у договорі.

В пунктах 5.1.4., 5.1.5 договору сторони узгодили, що замовник має право: відмовитись від прийняття результатів виконаних робіт, якщо ці роботи не відповідають умовам договору; достроково в односторонньому порядку розірвати договір у разі невиконання своїх зобов`язань виконавцем, повідомивши про це його у строк за 7 (сім) календарних днів до бажаної дати розірвання договору шляхом направлення рекомендованого листа з описом вкладення на адресу виконавця, вказану у договорі. Зазначене не потребує укладання будь - яких додаткових угод до договору.

Відповідно до п. 5.2. договору, виконавець має право, зокрема: 5.2.2. отримувати оплату за прийняті замовником роботи; 5.2.3. зупиняти виконання робіт у разі невиконання замовником своїх зобов`язань за договором, що призвело до ускладнення або до неможливості виконання робіт, про що було попереджено замовника письмово.

У разі порушення термінів оплати, замовник зобов`язаний виплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неоплаченої суми за кожний робочий день прострочення виконання зобов`язань (п. 6.2. договору).

За правилами п. 9.3. договору договір може бути розірваним, якщо одна із сторін порушує умови договору та свої зобов`язання. У цьому разі сторона, що є ініціатором розірвання договору має письмово повідомити про це іншу сторону не пізніше, ніж за 20 (двадцять) днів до його розірвання. Рішення про припинення дії договору та умови його розірвання мають бути оформлені двосторонньою угодою.

При розірванні договору за ініціативою замовника він має оплатити всі фактично виконані на момент розірвання договору роботи з урахуванням витрат на оформлення звітних документів (п. 9.4. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 березня 2019 року але в будь - якому разі до повного виконання сторонами своїх договірних зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 10.1. договору з урахуванням змін внесених у відповідності до додаткової угоди № 1 від 14.12.2018).

В додатку № 3 до додаткової угоди № 2 сторони узгодили календарний план, відповідно до якого визначили такі терміни виконання робіт:

1. Перевірений розрахунок стійкості схилу в межах розшатування опор мостового переходу (4 перерізи): серпень - вересень 2018 року;

2. Розрахунок локальної стійкості схилів при виконанні БМР (попередньо три перерізи): серпень - листопад 2018 року;

3. Дублюючий розрахунок споруди переходу: серпень 2018 - березень 2019 років;

4. Розрахунок 4 - х фундаментів в системі "основа - фундамент - міст": серпень 2018 - березень 2019 років;

5. Визначення впливу на фундамент арки: серпень 2018 - березень 2019 років;

6. Перевірочні розрахунки конструкцій тимчасової естакади: серпень 2018 - березень 2019 років;

7. Розрахунок фундаментів тимчасової естакади: серпень 2018 - березень 2019 років;

8. Рекомендації по організації водовідведення атмосферних опадів на час будівництва та експлуатації: серпень - жовтень 2018 року;

9. Перевірні розрахунки підпірних стін ПС-1 та ПС - 2: січень - лютий 2019 року.

Згідно зазначеного в примітці до календарного плану, черговість виконання робіт може бути змінена, однак загальний термін виконання всіх етапів залишається без змін, термін виконання за етапом 2 може бути змінений після надання остаточної технології виконання робіт.

За твердженням позивача, ним було виконано роботи відповідно до погоджених між сторонами умов договору, на загальну суму 877 095, 63 грн, що підтверджується копіями, наявних в матеріалах справи, акту № 1 819 здавання - приймання науково - технічної продукції по договору від 01.11.2018 на суму 180 347, 50 грн, акту № 1 864 здавання - приймання науково - технічної продукції по договору від 22.11.2018 на суму 33 113, 14 грн, акту № 1 865 здавання - приймання науково - технічної продукції по договору від 22.11.2018 на суму 133 071, 37 грн, акту № 1 981 здавання - приймання науково - технічної продукції по договору від 17.12.2018 на суму 125 914, 80 грн, акту № 113 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору від 25.02.2019 на суму 43 364, 41 грн, акту № 321 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору від 21.05.2019 на суму 41 609, 16 грн та акту № 1 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору на суму 319 675, 25 грн. Зазначені акти, крім акту № 1 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору на суму 319 675, 25 грн, скріплені підписами уповноважених представників та печатками сторін.

Виконані за договором роботи були частково оплачені відповідачем, на суму 557420, 38 грн, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Від оплати робіт за актом № 1 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору на суму 319 675, 25 грн відповідач відмовився, посилаючись на порушення позивачем істотних умов договору. Зокрема, в листі від 12.12.2019 вих. № 172/2109 відповідач повідомив позивача, що оскільки Державне підприємство "Державний науково - дослідний інститут будівельних конструкцій" надало відповідачу звіт про науково - технічну роботу за етапами 3, 4, 5, строк здачі за якими закінчився 31.03.2019, листом від 22.10.2019 № 821-1892, тобто з порушенням умов, визначених договором, та оскільки на момент надання звіту, останній втратив свою актуальність та інтерес для позивача, відповідний звіт не підлягає прийняттю та оплаті. В листі від 12.12.2019 вих. № 172/2109 відповідач також просив позивача з метою припинення договірних відносин підписати додаткову угоду про розірвання договору з 30.11.2019, яка була передана позивач листом від 06.11.2019 № 172/1826.

На думку позивача, з огляду на обставини направлення відповідачу звіту разом з актом № 1 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору на суму 319 675, 25 грн листом від 22.10.2019 № 821-1892 (передані відповідачу 28.10.2019, про що свідчить відповідна відмітка), та відсутність зі сторони відповідача в строк визначений договором (5 робочих днів) обґрунтованої відмови від прийняття робіт, робота вважається прийнятою відповідачем, і у відповідача виник обов`язок щодо її оплати 08.11.2019.

Предметом позову у цій справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 319 675, 25 грн основного боргу, 4 155, 78 грн інфляційних втрат за листопад 2019 - липень 2020 років, 6 868, 74 грн 3 % річних за період прострочення з 12.11.2019 до 30.07.2020 та 26 007, 76 грн пені за період прострочення з 12.11.2019 до 12.05.2020.

Таким чином, спір у справі виник стосовно наявності та/або відсутності у відповідача зобов`язань по оплаті виконаних позивачем робіт за договором на суму 319 675, 25 грн (етапи 3, 4, 5).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації на користь Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" 319 675 грн 25 коп основного боргу, 26 007 грн 76 коп пені, 6842 грн 47 коп 3 % річних, 3827 грн 92 коп інфляційних втрат та 5345 грн 30 коп витрат по оплаті судового збору. Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 26, 27 грн 3 % річних та 327, 86 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Договір, укладений між сторонами, є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509, 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником (ст. 888 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Як вбачається із наявних в справі доказів, позивач виконав обумовлені договором роботи на загальну суму 877 095, 63 грн в період з серпня 2018 року до жовтня 2019 року, що підтверджується копіями, наявних в матеріалах справи, актів здавання - приймання науково - технічної продукції.

За умовами договору (п. 2.7.) замовник зобов`язаний оплатити фактично виконані виконавцем роботи протягом 5 банківських днів з дня приймання наданих послуг згідно з актом приймання - передачі наданих послуг.

Відповідач прийняв та оплатив виконані позивачем роботи на суму 557 420, 38 грн, тобто виконав свої зобов`язання щодо оплати виконаних робіт частково.

Роботи на суму 319 675, 25 грн, надані за актом № 1 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору (етапи 3, 4, 5), відповідач не прийняв (не підписав відповідний акт) та не оплатив, що, в тому числі, підтверджує відповідач.

При цьому, акт № 1 здавання - приймання науково - технічної продукції по додатковій угоді № 2 до договору (етапи 3, 4, 5) на суму 319 675, 25 грн та звіти про науково - технічну роботу за етапами 3, 4, 5 були надані відповідачу 28.10.2019 супровідним листом вих. № 221-1892 від 22.10.2019, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

За умовами п. 3.6. договору якщо замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі - приймання роботи та переданої документації, не передав виконавцеві оформлений акт здачі - приймання роботи або обґрунтовану відмову, робота вважається прийнятою і підлягає оплаті.

Впродовж вказаного строку відповідач не передав виконавцеві обґрунтовану відмову від прийняття виконаних робіт, і доказів іншого матеріали справи не містять, відтак за умовами договору робота вважається прийнятою і підлягає оплаті.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом.

Таким чином, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 319 675, 25 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов`язання відповідно до п. 2.7. договору настав, а тому позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 319 675, 25 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що роботи, а саме здійснення дублюючого розрахунку виконувалися позивачем не на стадії проектування, колегія суддів відхиляє, оскільки в договорі сторонами було погоджено, в тому числі, що терміни початку та закінчення робіт, за умовами договору, встановлюються виходячи з моменту надання замовником вихідних даних, відповідно так як вихідні дані передані відповідачем позивачу в квітні 2019 року, зі сторони позивача не було допущено порушення строків виконання обумовлених договором робіт.

Також матеріалами справи підтверджено, що виконання робіт за договором, зокрема, передбачених п. 3, 4, 5 календарного плану було розпочато позивачем у 2018 році. Однак, у листопаді 2018 року відповідач повідомив позивача про корегування проектної документації та звернувся з проханням виконати нездані роботи з урахуванням внесених до проектної документації змін. Листом позивача вих. № 221-2472 від 27.11.2018 відповідача повідомлено про стан виконання робіт, зокрема, наголошено, що роботи за п. 3 календарного плану завершено на 70 %. Крім того, зазначено про необхідність повної переробки споруди, у зв`язку з отриманням нових даних.

Наведене свідчить що докази, надані позивачем на підтвердження обставин надання відповідачем вихідних даних, необхідних дня виконання умов договору з урахуванням змін, в квітні 2019 року, є цілком вірогідними.

Доводи відповідача стосовно того, що суд першої інстанції обмеживши право відповідача у подані відзиву та клопотання про витребування доказів порушив принципи змагальності сторін та право відповідача на справедливий суд спростовуються матеріалами справи, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 31.08.2020 суд першої інстанції відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що постановив відповідну ухвалу.

01.10.2020 від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просив суд поновити йому строк на подання відзиву у справі, витребувати у позивача оригінали поданих ним електронних доказів та відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі.

Строк на подання відзиву був встановлений відповідачу судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 31.08.2020 відповідач отримав 07.09.2020, що вбачається із наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 583. Враховуючи дату отримання ухвали від 31.08.2020 та встановлений в ухвалі процесуальний строк на подання відзиву, відзив на позов відповідач мав право подати до 22.09.2020 включно.

Натомість як свідчить поштовий штемпель на конверті, в якому до суду надійшов відзив відповідача, до установи зв`язку такий відзив був зданий відповідачем 28.09.2020, тобто після спливу строку встановленого судом.

Відповідно до положень ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Процесуальні вимоги щодо поновлення строку на подання відзиву відповідач обґрунтував тим, що відповідач не зміг отримати уточнену позовну заяву, оскільки вказана позовна заява була повернута позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тому фактично відповідач ознайомився із змістом уточненої позовної заяви 16.09.2020 під час ознайомлення з матеріалами справи, на підставі викладеного відповідач просив суд першої інстанції поновити відповідачу строк на подання відзиву з метою дотримання принципу рівності сторін.

Із матеріалів справи, в тому числі із доказів наданих відповідачем, вбачається, що позивач у відповідності до вимог процесуального закону направив відповідачу як копію позовної заяви, так і копію уточненої позовної заяви (поштове відправлення 934). Уточнена позовна заява була доставлена до поштового відділення 18.08.2020, 21.08.2020 відповідне поштове відправлення не було вручено відповідачу ("інші причини"), при цьому саме повідомлення про відправлення (повторне) відповідач отримав, а 02.09.2020 відповідне поштове відправлення було повернуте за зворотною адресою. Вказане свідчить, що в точці видачі за адресою відповідача поштове відправлення 934 перебувало загалом 14 днів, проте не було отримано відповідачем.

Крім цього, із матеріалами справи відповідач ознайомився 16.09.2020, про що свідчить відповідний напис представника відповідача на клопотанні про ознайомлення, а саме клопотання про ознайомлення відповідач подав до суду 10.09.2020. Враховуючи вказане відповідач не був позбавлений можливості подати відзив у строк, встановлений судом.

Поважними причинами пропуску строку встановленого судом можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне подання до суду документів. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Із наданих відповідачем доказів вбачається, що причинами пропуску строку на подання відзиву, встановленого судом, стали обставини, які повністю залежали від волевиявлення відповідача, тобто причини пропуску не є поважними.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність процесуальних підстав для поновлення строку на подання відзиву, відповідно поданий відповідачем відзив, в силу ст. 118 Господарського процесуального кодексу України залишив без розгляду.

Щодо посилань відповідачем про незаконне залишення судом першої інстанції клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналів поданих ним електронних документів колегія суддів зазначає, що враховуючи, що відповідач подав відзив до місцевого господарського суду з порушенням процесуального строку на його подання, і причини пропуску такого строку не були визнані судом поважними, відтак клопотання про витребування доказів також подане відповідачем із пропуском строку встановленого ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для залишення відповідного клопотання без розгляду.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Місцевим господарським судом надано належну оцінку усім доказам у справі, з урахуванням всіх обставин справи.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20 та для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11376/20 - без змін.

Матеріали справи №910/11376/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.03.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна