ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 910/17780/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантеон К»

прo стягнення 500 000 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Сич О.Ю.

вiдповiдача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантеон К» (надалі відповідач) прo стягнення 500 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі № 910/17780/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.01.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 20.01.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 14.01.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2021 року підготовче засідання відкладено на 11.02.2021 року.

У підготовчому засіданні 11.02.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 11.02.2021 року не з`явився.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 11.02.2021 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 25.02.2021 року.

В судовому засіданні 25.02.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 25.02.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 03.11.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (позивач) та ТОВ «Пантеон К» (відповідач) було укладено Договір купівлі- продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І. в реєстрі за номером 944 (далі - Договір).

Відповідно до п. 4 Договору продаж об`єкту продажу, за домовленістю сторін, проводиться за ціною 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок, які покупець (відповідач) має сплатити продавцю (позивачу) протягом трьох календарних днів з моменту підписання даного Договору.

Відповідно до п. 5 Договору право власності на об`єкт продажу виникає у покупця (відповідача) з моменту нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації права власності на об`єкт продажу.

В день укладення договору нотаріусом було зареєстровано право власності на земельну ділянку за відповідачем.

05.11.2020 року відповідачем було сплачено на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 1 000 000 грн., в той же час суму в розмірі 500 000 грн. сплачено не було.

Відповідно до умов Договору відповідач мав сплатити повну суму в строк до 06.11.2020 року, тому недоплачена сума в розмірі 500 000 грн. є простроченою заборгованістю відповідача.

Також, позивач в позові зазначає, що відповідач ухиляється від врегулювання та сплати заборгованості, не відповідає на телефонні дзвінки позивача.

Позивачем 09.11.2020 року було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобов`язання в день отримання даної вимоги, однак вимоги позивача залишені без задоволення.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, як Покупця за Договором, про стягнення недоплаченої суми в розмірі 500 000 грн. вартості придбаної земельної ділянки.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував, посилаючись на недотримання позивачем порядку досудового врегулювання спору та передчасність позовних вимог.

При цьому, відповідачем не заперечено факт укладення Договору та не спростовано заборгованості в сумі 500 000 грн. Відповідач пояснив, що несплата спричинена нестабільною економічною ситуацією в країні, зумовленою пандемією та матеріальними труднощами відповідача.

Як визначено ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, враховуючи, що Договір укладався сторонами в листопаді 2020 року, коли вже були наявні наслідки нестабільної економічної ситуації в країні, зумовленої пандемією, і відповідач мав усвідомлювати своє матеріальне становище, наведені у відзиві обставини не звільняють відповідача від необхідності сплати заборгованості за придбану ним земельну ділянку.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.3 ст. 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином, позивач, як продавець, має право вимагати від відповідача оплати повної вартості переданого товару. Матеріалами справи підтверджується прострочена заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 500 000 грн., що відповідачем не спростовано. Відтак, позовні вимоги є правомірними, доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантеон К» прo стягнення 500 000 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантеон К» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2, ) 500 000 грн. основного боргу та 7 500 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.03.2021 року