РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2021Справа № 910/433/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурова енергетична компанія "Технікс"», м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АФ Енерджі Україна», м. Київ

про стягнення 602 804,40 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бурова енергетична компанія "Технікс"» (далі - ТзОВ «Бурова енергетична компанія "Технікс"»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АФ Енерджі Україна» (далі - ТзОВ «АФ Енерджі Україна»/відповідач) про стягнення 602 804,40 грн, у тому числі: 500 000,00 грн - заборгованості, 11 500,00 грн - інфляційних втрат, 3 616,43 грн - 3% річних, 14 465,75 грн - пені, 50 000,00 грн - штрафу та 23 222,22 грн - збитків, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги №26/09-ФД від 26.09.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.01.2021 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бурова енергетична компанія "Технікс"» (далі - позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АФ Енерджі Україна» (далі - позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 26/09-ФД, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується прийняти надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 500 000,00 грн без ПДВ.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що допомога підлягає поверненню в термін до 26.09.2020 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця або в інший спосіб погоджений сторонами, що не суперечить чинному законодавству України.

В п. 4.2. договору сторони погодили, що за порушення позичальником грошових зобов`язань щодо повернення позики в термін, зазначений в п. 3.1. договору, позичальник сплачує на користь позикодавця, крім суми заборгованості - пеню за кожний день прострочення у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми наданої позики, та додатково штраф у розмірі 10% від суми наданої позики.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін (п. 8.1. договору).

На виконання умов цього договору, платіжними дорученнями №31 від 31.10.2019 та №228 від 06.11.2019 позивачем переховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн.

Проте, в порушення умов договору відповідач грошові кошти в сумі 500 000,00 грн позивачу у встановлений п. 3.1. договору строк не повернув, у зв`язку з чим у ТзОВ «АФ Енерджі Україна» утворилась заборгованість в цій сумі.

17.11.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 517 про сплату грошових коштів у розмірі 500 000,00 грн.

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не погасив.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням ТзОВ «АФ Енерджі Україна» своїх зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 26/09-ФД від 26.09.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 500 000,00 грн, а також пені в сумі 14 465,75 грн, штрафу у розмірі 50 000,00 грн, 3% річних в сумі 3 616,43 грн, інфляційних втрат у розмірі 11 500,00 грн та збитків в сумі 23 222,22 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Як встановлено вище, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 26/09-ФД від 26.09.2019, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у встановлений договором строк.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, пунктом 3.1. договору передбачено, що допомога підлягає поверненню в термін до 26.09.2020 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця або в інший спосіб погоджений сторонами, що не суперечить чинному законодавству України.

Судом встановлено, що позивачем надано відповідачу поворотну фінансову допомогу в сумі 500 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №31 від 31.10.2019 та №228 від 06.11.2019.

Проте, у встановлений в п. 3.1. договору строк, відповідач грошові кошти не повернув.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ТзОВ «АФ Енерджі Україна» порушено умови про надання поворотної фінансової допомоги № 26/09-ФД від 26.09.2019 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості у розмірі 500 000,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 14 465,75 грн - пені, 50 000,00 грн - штрафу, 3 616,43 грн - 3% річних, 11 500,00 грн - інфляційних втрат та 23 222,22 грн - збитків.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

В п. 4.2. договору сторони погодили, що за порушення позичальником грошових зобов`язань щодо повернення позики в термін, зазначений в п. 3.1. договору, позичальник сплачує на користь позикодавця, крім суми заборгованості - пеню за кожний день прострочення у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми наданої позики, та додатково штраф у розмірі 10% від суми наданої позики.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та штрафу і встановив, що позивачем допущено арифметичну помилку при обчисленні розміру пені, проте, заявлені суми підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує суму, обчислену судом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд також перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу і встановив, що позивачем також допущено арифметичну помилку при обчисленні їх розмірів, проте, заявлені суми підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує суми, обчислені судом.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених ТзОВ «Бурова енергетична компанія "Технікс"» збитків у розмірі 23 222,22 грн, які полягають у нарахуванні ПАТ АБ «Південний» відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.

Згідно з приписами частини першої статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до частини другої статті 22 цього Кодексу збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 ГК України Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) наявність протиправної поведінки, 2) факт понесення збитків, 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Позивач стверджує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з повернення грошових коштів, ТзОВ «Бурова енергетична компанія "Технікс"» були понесені збитки у розмірі 23 222,22 грн у вигляді сплачених відсотків за користування кредитними коштами згідно з кредитним договором № AL2019-02850, який укладено між позивачем та ПАТ АБ «Південний». При цьому, за твердженням позивача, банком нараховані відсотки в сумі 1 350 783,27 грн на суму боргу 27 922 650,90 грн.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти у розмірі 500 000,00 грн були б спрямовані саме на погашення кредиту, відповідно позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між неналежним виконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором та неповерненням відповідачем грошових коштів згідно з договором про надання поворотної фінансової допомоги № 26/09-ФД від 26.09.2019.

За вказаних обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 23 222,22 грн з підстав недоведеності.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурова енергетична компанія "Технікс"» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АФ Енерджі Україна» (03169, місто Київ, провулок Московський, будинок 2, корпус Б; ідентифікаційний код 42844914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурова енергетична компанія "Технікс"» (36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, будинок 3, офіс 308; ідентифікаційний код 39917201) 500 000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп. - основного боргу, 14 465 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн 75 коп. - пені, 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. - штрафу, 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. - інфляційних втрат, 3 616 (три тисячі шістсот шістнадцять) грн 43 коп. - 3% річних та 8 693 (вісім тисяч шістсот дев`яносто три) грн 73 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук