ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3352/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.,

суддів:Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від заявника - Сукачев Є.С., ордер ВН №1026249 від 11.02.2021;

від заінтересованої особи (скаржника) - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

BYO LTD

на ухвалу Господарського суду Одеської області від „18" січня 2021р. про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову

у справі № 916/3352/20

за заявою GEMINI HOLDINGS LIMITED (RAK International Corporate Centre, United Arab Emirates)

до TINKA SHIPPING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Road, Marshall Island MH 96960), DEVMEER DENIZCILIK VE REKLAMCILIK TICARET LIMITED SIRKETI (Mesihpasa Mah. Koska Cad №: 14/301 Fatih, Stanbul, Turkey)

про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна,

головуючий суддя: Петренко Н.Д.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 11.03.2021 року згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Учасники судового процесу про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2020 року у справі № 916/3352/20 задоволено заяву GEMINI HOLDINGS LIMITED (RAK International Corporate Centre, United Arab Emirates) про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна від 23.11.2020р. вх. №4-74/20; накладено арешт на судно „TINKA" (колишня назва MAMBA B), ІМО №9189706, яке перебуває в акваторії Ренійського морського порту та належить TINKA SHIPPING S.A., (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Road, Marshall Island MH 96960); заборонено Капітану Ренійського морського порту оформлювати і надавати дозвіл на вихід судна „TINKA" (колишня назва MAMBA B), ІМО №9189706, яке перебуває у акваторії Ренійського морського порту.

11.01.2021 року до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання адвоката BYO LTD - Григоренка Юрія Сергійовича про скасування заходів забезпечення позову, в якому останній просить скасувати арешт судна MAMBA B, ІМО №9189706, накладений ухвалою суду від 24.11.2020 року у справі № 916/3352/20 за заявою про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат BYO LTD - Григоренко Ю.С. зазначає, що власником морського судна MAMBA B (ІМО №9189706), яке суд в ухвалі від 24.11.2020 вважає морським судном TINKA (колишня назва MAMBA B), ІМО №9189706 є компанія BYO LTD (Бйо ЛТД) (Henville Building, Prince Charles Street, Charlestown, Nevis West (Хенвил Білдінг, Прінц Чарльз Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія). Це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію судна, виданим міжнародною службою генерального директорату торгового судноплавства морської адміністрації Панами.

Адвокат BYO LTD зазначає, що Компанія не укладала ніяких угод з TINKA SHIPPING S.A. щодо відчуження морського судна MAMBA B (ІМО №9189706). Посилання заявника на те, що власником морського судна MAMBA B (ІМО №9189706), яке суд в ухвалі від 24.11.2020 вважає морським судном TINKA, є TINKA SHIPPING S.A. ґрунтуються на інформації, яка міститься в ІМО, та підтверджується тимчасовим свідоцтвом про право власності С 0363 , виданим Морською адміністрацією Республіки Молдова. Однак, це тимчасове свідоцтво припинило свою дію ще 13.12.2017р.

Також адвокат BYO LTD зазначає, що згідно інформації з листа державної установи «Капітан порту Джурджулешті» №392 від 08.10.2018р. - з 08.10.2018 судно TINKA (ІМО №9189706) вилучене з державного реєстру суден та втратило право плавати під прапором Республіки Молдова, що також підтверджує відсутність права власності TINKA SHIPPING S.A. на морське судно MAMBA B (ІМО №9189706). Відповіді капітана Ренійського торговельного порту та Адміністрації Ренійського торговельного порту, які наявні в матеріалах справи, на думку адвоката BYO LTD, також підтверджують, що власником морського судна ІМО №9189706 є BYO LTD та судно носить назву «MAMBA B».

Крім того, адвокат BYO LTD вважає, що оскільки на морське судно ІМО №9189706 ухвалою Господарського суду Одеської області накладено арешт, то порушуються права його власника - BYO LTD, яка не брала участі у розгляді справи, не має ніяких цивільно-правових угод із заявником GEMINI HOLDINGS LIMITED, а тому відсутні підстави для накладення арешту. Також, заявником не доведено належними доказами право власності TINKA SHIPPING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Road, Marshall Island MH 96960), DEVMEER DENIZCILIK VE REKLAMCILIK TICARET LIMITED SIRKETI (Mesihpasa Mah. Koska Cad №: 14/301 Fatih, Stanbul, Turkey) на морське судно MAMBA B (ІМО №9189706), яке суд в ухвалі від 24.11.2020 вважає морським судном TINKA (колишня назва MAMBA B), ІМО №9189706.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2021 року (суддя Петренко Н.Д.) відмовлено у задоволенні клопотання адвоката BYO LTD - Григоренка Юрія Сергійовича про скасування заходів забезпечення позову у справі № 916/3352/20 за заявою про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна від 23.11.2020р., подану GEMINI HOLDINGS LIMITED (RAK International Corporate Centre, United Arab Emirates) до TINKA SHIPPING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Road, Marshall Island MH 96960), DEVMEER DENIZCILIK VE REKLAMCILIK TICARET LIMITED SIRKETI (Mesihpasa Mah. Koska Cad №: 14/301 Fatih, Stanbul, Turkey).

Вказана ухвала суду мотивована тим, що заявником адвокатом BYO LTD - Григоренком Ю.С. не надано належних та допустимих доказів того, що судно TINKA (ІМО № 9189706) належало компанії BYO LTD на момент прийняття ухвали Господарського суду Одеської області від 24.11.2020 року по справі № 916/3352/20. Не погоджуючись з постановленою ухвалою, адвокат BYO LTD звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2021 по справі №916/3352/20 та ухвалити рішення, яким скасувати арешт судна MAMBA B, ІМО №9189706, накладений ухвалою суду від 24.11.2020 року у справі № 916/3352/20 за заявою про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна та відмовити у накладенні арешту на судно MAMBA B, ІМО №9189706, в якості забезпечення морської вимоги компанії GEMINI HOLDINGS LIMITED (RAK International Corporate Centre, United Arab Emirates), TINKA SHIPPING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Road, Marshall Island MH 96960), DEVMEER DENIZCILIK VE REKLAMCILIK TICARET LIMITED SIRKETI (Mesihpasa Mah. Koska Cad №: 14/301 Fatih, Stanbul, Turkey).

Заявник апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

- не з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки суд не з`ясував, власником морського судна MAMBA B (ІМО №9189706), яке суд в ухвалі від 24.11.2020 вважає морським судном TINKA (колишня назва MAMBA B), ІМО №9189706 є компанія BYO LTD (Бйо ЛТД) (Henville Building, Prince Charles Street, Charlestown, Nevis West (Хенвил Білдінг, Прінц Чарльз Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія);

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. На думку скаржника, заявник GEMINI HOLDINGS LIMITED (RAK International Corporate Centre, United Arab Emirates) не довів належними доказами, що судно MAMBA B (TINKA) ІМО №9189706 належить до TINKA SHIPPING S.A.;

- порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Скаржник вважає, що морську вимогу компанії GEMINI HOLDINGS LIMITED (RAK International Corporate Centre, United Arab Emirates) фактично подано до неналежної особи - не до судновласника у розумінні ч.1 ст. 20 КТМ України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 клопотання BYO LTD про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено BYO LTD строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою BYO LTD на ухвалу Господарського суду Одеської області від „18" січня 2021р. про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі № 916/3352/20; призначено розгляд апеляційної скарги BYO LTD на 11 березня 2021 року о 12:30 год.

26.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника GEMINI HOLDINGS LIMITED, адвоката Сукачова Є.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній заперечує проти апеляційної скарги і просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволені апеляційної скарги в цілому, а оскаржену ухвалу господарського суду першої інстанції - без змін.

Крім того, 26.02.2021 від представника GEMINI HOLDINGS LIMITED, адвоката Сукачова Є.С. надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого останній просить витребувати копію Угоди продажу (Bill of sale) судна TINKA, IMO №9189706 від 03.07.2017, яка була надана до Суднового реєстру Молдови при тимчасовій реєстрації судна TINKA, IMO №9189706 від Морського Агентства Республіки Молдова ( Agentiaa Navala Republica Moldova ) шляхом направлення доручення до компетентного органу Республік Молдова через компетентний орган України.

Вказане клопотання мотивоване тим, що Угода продажу (Bill of sale) судна TINKA, IMO №9189706 від 03.07.2017 є належним доказом, що підтверджує факт переходу права власності на судно TINKA IMO №9189706 від компанії BYO LTD до компанії TINKA SHIPPING S.A., існує необхідність витребування даного документу в якості доказу.

11.03.2021 від представника GEMINI HOLDINGS LIMITED, адвоката Сукачова Є.С. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копію повторного сповіщення про арбітраж від 0.03.2021; копію накладної 46 3218 5983; копію накладної 46 3218 5972.

Розглянувши клопотання представника GEMINI HOLDINGS LIMITED, адвоката Сукачова Є.С. про витребування доказів, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до 4. ст.74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч.1,2 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З огляду на викладене вище колегія суддів зазначає, що право учасника судового процесу на звернення до суду із тим або іншим клопотанням повинно бути реалізоване з дотриманням положень процесуального законодавства, оскільки в іншому випадку суд залишає подане клопотання без розгляду.

Варто зауважити, що в суді першої інстанції позивачем не заявлялось відповідне клопотання.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки скаржником не заявлялось вказане клопотання в суді першої інстанції та не доведено вищевказаних обставин, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні 11.03.2021 представник GEMINI HOLDINGS LIMITED заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник скаржника не з`явився, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, а їх явка обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника скаржника за наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року (далі - Конвенція), ратифікованої Україною, "морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Конвенції, "арешт" означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно зі ст.2 Конвенції, судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.

Статтею 42 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з: заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу; винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування; компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій; підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами; будь-яким договором використання або фрахтування судна; будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні; втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним; загальною аварією; лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів; буксируванням; постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна; зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці; заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені; дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом; страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним; будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку; заставою судна; будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

Положеннями ст. 44 КТМ України передбачено, що арештоване судно звільняється з-під арешту у разі надання забезпечення морської вимоги в прийнятній формі та достатнього за розміром. За відсутності згоди сторін щодо форми і розміру забезпечення морської вимоги суд, господарський суд або Морська арбітражна комісія визначають форму і розмір забезпечення, який не повинен перевищувати вартості судна. Будь-яке прохання про звільнення судна з-під арешту у зв`язку з наданням забезпечення морської вимоги не означає визнання відповідальності, відмови від засобів захисту або права на обмеження відповідальності. Особа, яка забезпечила морську вимогу згідно з частиною першою цієї статті, може в будь-який час звернутися до суду або в Морську арбітражну комісію з проханням про зменшення, зміну або анулювання забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, Свідоцтво про реєстрацію судна MAMBA В (ІМО № 9189706), видане міжнародною службою генерального директорату торгового судноплавства морської адміністрації Панами, містить інформацію про те, що його було видано 06.04.2015 року, і воно є дійсним до 05.04.2020 року.

Із вказаного вбачається, що на момент розгляду 23.11.2020 року Господарським судом Одеської області заяви про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна, Свідоцтво про реєстрацію судна MAMBA В (ІМО № 9189706) не було чинним.

Більш того, заявником (BYO LTD) не було надано підтвердження, що Свідоцтво про реєстрацію судна MAMBA В (ІМО № 9189706) не було скасовано до моменту закінчення строку дії - 05.04.2020 та залишалось чинним протягом зазначеного періоду.

Також, господарським судом було досліджено надані адвокатом GEMINI HOLDINGS LIMITED - Сукачовим Є.С. відомості з офіційного веб-сайті Морської адміністрації Панами, що знаходиться за посиланням; https://amp.gob.pa/.

Так, у розділі Онлайн-сервіси, знаходиться посилання на базу даних "Registro digital naves" (Електронний реєстр суден). У електронному реєстрі суден за запитом щодо судна під назвою MAMBA В було отримано електронні копії наступних документів:

1) Витяг з реєстру щодо права власності на судно, який свідчить про реєстрацію права власності компанії BYO LTD на судно MAMBA В, ІМО № 9189706 та реєстрацію під прапором Панами від 23 лютого 2015 року.

2) Сертифікат про виключення судна MAMBA В, ІМО № 9189706 з реєстру суден Республіка Панами, у зв`язку із переходом права власності на судно до компанії TINKA SHIPPING S.A. та реєстрацією судна під прапором Республіки Молдова.

З Сертифікату про виключення судна MAMBA В (ІМО № 9189706) з реєстру суден Республіка Панами, вбачається, що датою виключення судна з Реєстру є 27.04.2018 року, а підставою виключення - перехід права власності на судно до TINKA SHIPPING S.A. шляхом продажу та перехід судна до Молдавського реєстру.

Таким чином, вбачається, що Свідоцтво про реєстрацію судна MAMBA В (ІМО № 9189706), видане міжнародною службою генерального директорату торгового судноплавства морської адміністрації Панами, не є дійсним із 27.04.2018 року.

Відповідно до статті 365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Подані на підтвердження певних обставин докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів наголошує на тому, що вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом у порядку та з дотриманням статті 86 ГПК та відображено у судовому рішенні.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (із змінами), забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що у матеріалах справи відсутні та заявником (BYO LTD) до суду першої інстанції разом з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту судна не подано жодного належного у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження того, що судно TINKA (ІМО № 9189706) належало компанії BYO LTD на момент прийняття ухвали Господарського суду Одеської області від 24.11.2020 року по справі № 916/3352/20.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 24.11.2020 року.

За таких обставин, ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі є законною, обґрунтованою обставинами і матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують викладених в ухвалі висновків суду.

Інші доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наведеними судом обставинами та матеріалами справи, а прийняту у справі Господарського суду Одеської області слід вважати такою, що відповідає нормам процесуального права, у зв`язку з чим підстав для її зміни чи скасування, не вбачається.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу BYO LTD на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2021 по справі №916/3352/20 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2021 по справі №916/3352/20 - без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу BYO LTD залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2021 року по справі №916/3352/20 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

15.03.2021р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький