ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 рокуСправа № 912/310/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Олійник В.В., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного підприємства "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-Союз"

про стягнення 36 137,75 грн

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (далі - ПП "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-Союз" (далі - ТОВ "Актив-Союз") про стягнення з відповідача на користь позивача грошової заборгованості в сумі 36 137,75 грн, з яких: основна заборгованість - 27 053,35 грн, пеня - 5 999,98 грн, 3 % річних - 1 151,98 грн та інфляційні втрати - 1 932,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач на виконання умов дистриб`ютерського договору від 01.10.2019 за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі.

01.03.2021 засобами електронного зв`язку від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача у судовому засіданні назначеному 02.03.2021 (а.с. 64).

02.03.2021 у судовому засіданні представник позивача участі не брав, про дату, час та місце повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 02.03.2021 представник відповідача участі не брав.

Поштовий конверт з ухвалою суду про відкриття провадження від 08.02.2021, направлений на адресу ТОВ "Актив-Союз", повернуто до канцелярії суду з відміткою відділення поштового зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Господарський суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За приписами ч. 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Водночас, господарським судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу місцезнаходження відповідача відповідно до витягу з ЄДР.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.04.2019 у справі N 922/2887/16 наголошує, що з аналізу норм ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України вбачається, що сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала господарського суду у справі №912/310/21 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом ухвали.

Таким чином, господарський суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання суду.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та неповідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка в засідання суду обов`язковою не визнавалась, та є правом, а не обов`язком учасників справи, господарський суд, з огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Відповідач відзив на позов суду не подав.

На підставі ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні подані позивачем докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

01.10.2019 між ПП "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (Постачальник) та ТОВ "Актив-Союз" (Дистриб`ютор) укладено дистриб`юторський договір, за умовами п. 1 якого Дистриб`ютор зобов`язується здійснити продаж від свого імені та за власний рахунок продукції Постачальника, що визначені у Додатку №1 до даного Договору, а Постачальник зобов`язується здійснити поставку продукції (далі - Договір) (а.с. 6-8).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний здійснити поставку Продукції, що обумовлена цим Договором та його Додатками протягом 10 календарних днів з дати підтвердження постачальником замовлення.

Датою поставки продукції вважається дата одержання Дистриб`ютором продукції (підписання товарно транспортної накладної, видаткової накладної) уповноваженою особою Дистриб`ютора (п. 3.3 Договору).

Ціна на кожну упаковку продукції однієї партії, що постачається (в тому числі ПДВ 20%), зазначається у Ціновій угоді, яка є невід`ємною частиною Договору (п. 4.1 Договору).

Відповідно до умов п. 5.2 Договору оплата кожної продукції здійснюється протягом 30 календарних днів з дати фактичної поставки Продукції на склад Дистриб`ютора, за умови якщо з ним не укладено договір відповідального зберігання.

Дистриб`ютор зобов`язується здійснювати оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом періоду наданого відтермінування платежу (п. 5.3 Договору).

Згідно з п. 9.1.2 Договору у випадку протермінування оплати Продукції Дистриб`ютор сплачує Постачальнику неустойку у розмірі 5 % від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування.

Договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2019 (п. 13.1).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

Відповідно до Протоколу узгодження розбіжностей до Договору сторонами, зокрема погоджено, що оплата кожної партії продукції здійснюється протягом 45 календарних днів з дати фактичної поставки продукції на склад Дистриб`ютора, а також у випадку протермінування оплати продукції Дистриб`ютор сплачує Постачальнику перю в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який вона нараховується, нараховану на суму простроченого платежу за кожен день протермінування (а.с. 9-10).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем підписано Акт звірки взаєморозрахунків за період жовтень 2019 рік - серпень 2020 рік, відповідно до якого зазначено сальдо в сумі 37 053,58 грн на користь позивача (а.с. 36).

У позовній заяві позивачем зазначено, що станом на 26.01.2021 заборгованість відповідача за отримані товари становить 27 053,35 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступні норми права.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договорами поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даних договорів слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав повністю, поставив у період з 01.10.2019 по 26.01.2021 відповідачу Товар на загальну суму 101 599,67 грн, термін оплати відповідно до п. 5.2 Договору настав.

Відповідач за період з 01.10.2019 по 26.01.2021 за отриманий товар розрахувався в неповному обсязі - в загальній сумі 40 578,11 грн, з порушенням визначених строків оплати та повернув товар загальною вартістю 33 968,21 грн (а.с. 12-15).

З урахуванням вищенаведеного, а також тієї обставини, що відповідачем у справі позовні вимоги не заперечено, факти, викладені в позовній заяві, не спростовано, строк виконання зобов`язання за договорами є таким, що настав, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 27 053,35 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 5 999,98 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Можливість нарахування Постачальником (позивачем) пені визначена сторонами у п. 9.1.2 Договору (з врахуванням протоколу розбіжностей), за яким у випадку протермінування оплати продукції Дистриб`ютор сплачує Постачальнику перю в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який вона нараховується, нараховану на суму простроченого платежу за кожен день протермінування.

Приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як слідує з матеріалів справи, умови Договору не встановлюють іншого періоду нарахування пені, тоді як зазначення по тексту "за кожен день протермінування" є порядком розрахунку пені та не є іншим періодом нарахування.

У поданому позивачем розрахунку пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за Договором розрахована по кожній видатковій накладній окремо у загальному розмірі 5 999,98 грн.

При перевірці заявленої позивачем до стягнення пені в сумі 5 999,98 грн господарським судом встановлено, що розрахунок здійснено не правильно, оскільки позивачем не враховано норм ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України (нарахування на залишок сум перевищує шестимісячний термін), у зв`язку з чим, господарський суд наводить власний розрахунок, а саме:

- За видатковою накладною №0271295 від 21.11.2019, з урахуванням часткових проплат, пеня становить 2 145,31 грн;

- За видатковою накладною №0012207 від 20.01.2020, з урахуванням часткових проплат, пеня становить 174,78 грн;

- За видатковою накладною №0017204 від 27.01.2020 на суму заборгованості 5 109,72 грн за період з 14.03.2020 по 07.06.2020 пеня становить 215,00 грн;

- За видатковою накладною №0017204 від 27.01.2020 на суму заборгованості 4 678,27 грн за період з 08.06.2020 по 28.06.2020 пеня становить 34,26 грн;

- За видатковою накладною №0017204 від 27.01.2020 на суму заборгованості 4 254,29 грн за період з 29.06.2020 по 14.09.2020 пеня становить 108,80 грн;

- За видатковою накладною №0020515 від 30.01.2020 на суму заборгованості 952,56 грн за період з 17.03.2020 по 17.09.2020 пеня становить 70,79 грн;

- За видатковою накладною №0022414 від 04.02.2020 на суму заборгованості 1 023,60 грн за період з 21.03.2020 по 21.09.2020 пеня становить 75,18 грн;

- За видатковою накладною №0033151 від 17.02.2020 на суму заборгованості 3 859,07 грн за період з 05.04.2020 по 05.10.2020 пеня становить 269,50 грн;

- За видатковою накладною №0033198 від 17.02.2020 на суму заборгованості 6 235,56 грн за період з 05.04.2020 по 05.10.2020 пеня становить 435,47 грн;

- За видатковою накладною №0036826 від 20.02.2020 на суму заборгованості 6 474,36 грн за період з 11.04.20220 по 11.10.2020 пеня становить 443,65 грн;

- За видатковою накладною №0038817 від 24.02.2020 на суму заборгованості 1 631,76 грн за період з 12.04.2020 по 12.10.2020 пеня становить 111,46 грн;

- За видатковою накладною №0042955 від 27.02.2020 на суму заборгованості 1 167,17 грн за період з 14.04.2020 по 14.10.2020 пеня становить 79,21 грн;

- За видатковою накладною №044953 від 02.03.2020 на суму заборгованості 2 438,88 грн за період з 18.04.2020 по 18.10.2020 пеня становить 163,39 грн;

- За видатковою накладною №0112620 від 07.05.2020 на суму заборгованості 9 016,10 грн за період з 26.06.2020 по 26.12.2020 пеня становить 543,92 грн.

Враховуючи викладені обставини, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 4 870,72 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

При перевірці заявлених позивачем до стягнення 3 % річних в сумі 1 151,98 грн, господарським судом встановлено, що розраховані позивачем 3% річних не перевищують розрахованих судом сум, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 1 151,98 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 1 932,44 грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц та від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19).

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі N 910/13071/19.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Під час перевірки здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат, господарський суд встановив, що останнім здійснено не правильно розрахунок.

Приймаючи до уваги оплати здійснені відповідачем, суми боргу, що існували на кінець місяця за який здійснюються відповідні розрахунки, інфляційні втрати підлягають нарахуванню за період визначений позивачем наступним чином.

Так, позивачем нараховано втрати від інфляції:

- на суму боргу 58 719,97 грн за період з 10.01.2020 по 19.01.2020 інфляційні втрати становлять 0,00 грн;

- на суму боргу 32 364,20 грн за період з 20.01.2020 по 18.03.2020 інфляційні втрати становлять 161,04 грн;

- на суму боргу 22 364,20 грн за період з 19.03.2020 по 16.04.2020 інфляційні втрати становлять 178,91 грн;

- на суму боргу 12 364,20 грн за період з 17.04.2020 по 11.05.2020 інфляційні втрати становлять 0,00 грн;

- на суму боргу 1 786,09 грн за період з 12.05.2020 по 13.05.2020 інфляційні втрати становлять 0,00 грн;

- на суму боргу 4 970,92 грн за період з 08.03.2020 по 13.05.2020 інфляційні втрати становлять 79,85 грн;

- на суму боргу 209,58 грн за період з 14.05.2020 по 07.06.2020 інфляційні втрати становлять 0,63 грн;

- на суму боргу 5 109,72 грн за період з 14.03.2020 по 07.06.2020 інфляційні втрати становлять 97,66 грн;

- на суму боргу 4 678,27 грн за період з 08.06.2020 по 28.06.2020 інфляційні втрати становлять 9,36 грн;

- на суму боргу 4 254,29 грн за період з 29.06.2020 по 15.10.2020 інфляційні втрати становлять -12,88 грн;

- на суму боргу 952,56 грн за період з 17.03.2020 по 15.10.2020 інфляційні втрати становлять 9,51 грн;

- на суму боргу 206,85 грн за період з 16.10.2020 по 15.12.2020 інфляційні втрати становлять 2,69 грн;

- на суму боргу 1 023,60 грн за період з 21.03.2020 по 15.12.2020 інфляційні втрати становлять 34,13 грн;

- на суму боргу 3 859,07 грн за період з 05.04.2020 по 15.12.2020 інфляційні втрати становлять 128,66 грн;

- на суму боргу 89,52 грн за період з 16.12.2020 по 26.01.2020 інфляційні втрати становлять 1,16 грн;

- на суму боргу 6 235,56 грн за період з 05.04.2020 по 26.01.2020 інфляційні втрати становлять 350,40 грн;

- на суму боргу 6 474,36 за період з 11.04.2020 по 26.01.2020 інфляційні втрати становлять 363,82 грн;

- на суму боргу 1 631,76 грн за період з 12.04.2020 по 26.01.2020 інфляційні втрати становлять 91,69 грн;

- на суму боргу 1 167,17 грн за період з 14.04.2020 по 26.01.2021 інфляційні втрати становлять 65,69 грн;

- на суму боргу 2 438,88 грн за період з 18.04.2020 по 26.01.2021 інфляційні втрати становлять 116,61 грн;

- на суму боргу 9 016,10 грн за період з 28.06.2020 по 26.01.2021 інфляційні втрати становлять 384,01 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат за розрахунком суду, здійсненим за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон", становить 2 062,94 грн, що є у більшому розмірі ніж заявлено позивачем.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню на суму 1 932,44 грн, що не виходить за межі заявлених позивачем вимог в цій частині.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПП "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" підлягають задоволенню частково, у розмірі 35 008,49 грн, з яких: основна заборгованість - 27 053,35 грн, пеня - 4 870,72 грн, 3 % - 1 151,98 грн та інфляційні втрати - 1 932,44 грн.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Судовий збір у відповідності до вимог п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

При цьому суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Вказаного правового висновку додержується Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з договору №2/1/2021 від 11.01.2021 укладеного між ФОП Комар О. Г. (Адвокат) та ПП "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (Клієнт), за умовами якого п. 3.4. сторонами погоджено, що обсяг робіт, виконаних Адвокатом та переданих Клієнту, підтверджується актом приймання - передачі виконаних робіт (далі - Договір) (а.с. 49-51).

У судовому засіданні 02.03.2021 представник позивача участі не брав, в матеріалах справи Акт приймання - передачі виконаних робіт, на підтвердження здійснених фактичних витрат на оплату послуг адвоката, відсутній. Інших клопотань щодо розподілу витрат на правничу допомогу не подано.

З урахуванням вищенаведених норм та за відсутності в матеріалах справи Актів приймання - передачі виконаних робіт, на виконання умов п. 3.4 Договору, господарський суд дійшов висновку про залишення такого клопотання без розгляду.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-Союз" (25014, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, проспект Інженерів, будинок 10, ) на користь Приватного підприємства "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, 272В, ) заборгованості в сумі 35 008,49 грн, з яких: основна заборгованість - 27 053,35 грн, пеня - 4 870,72 грн, 3 % - 1 151,98 грн та інфляційні втрати - 2 062,94 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 179,20 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати:

Представнику Приватного підприємства "О.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" на електронну пошту: та @mail.gov.ua;

Товариству з обмеженою відповідальністю "Актив-Союз" за адресою: 25014, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, проспект Інженерів, будинок 10 та на електронну пошту: .

Дата складення повного рішення 09.03.2021.

Суддя Л.С. Вавренюк