ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

11.03.2021 м. Дніпро Справа № 908/570/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Черкаський В.І.) від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство № 908/570/20

за заявою Фізичної особи-підприємця Білоконя Олександра Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 Фізична особа-підприємець Білоконь Олександр Іванович (ініціюючий кредитор) звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол".

Ухвалою від 24.03.2020 Господарський суд Запорізької області: відкрив провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" № 908/570/20; визнав грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Білоконь Олександра Івановича до боржника в розмірі 1 800 000 (один мільйон вісімсот тисяч) грн. 00 коп.; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; ввів процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Балєва Валентина Петровича.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду учасник (засновник) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 по справі № 908/570/20 про відкриття провадження по справі про банкрутство ТОВ "Біол" та закрити провадження по справі № 908/570/20 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю та необґрунтованістю ухвали суду першої інстанції, постановленої з грубим порушенням процесуального порядку її прийняття, без встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, за відсутності об`єктивності та неупередженості суду, з урахуванням наступного.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи містяться формально оформлені первинні документи, а учасниками відносин є пов`язані особи та особа без реальних ознак здійснення фактичної господарської виробничої діяльності, що свідчить про наявність ознак нікчемного правочину - вчинення правочину без спрямування на настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Апелянт акцентує увагу колегії суддів на тому, що договір № 2 від 10.10.2018 взагалі не містить підпису директора боржника.

Вищевказані факти, на думку апелянта, свідчать про очевидні ознаки відсутності реального здійснення господарської діяльності.

На думку апелянта, навіть при наявності фактичної передачі товару боржнику, останній не міг виконати договірні зобов`язання щодо оплати, у спосіб визначений в договорі (здійснити оплату в дводенний термін, з моменту отримання товару за накладними, п. 4.1. договору), у зв`язку з відсутністю реквізитів для оплати та відсутності відповідного рахунку кредитора, що є саме простроченням кредитора та зумовлює відсутність прострочення боржника (спірні договори та накладні не містять реквізитів рахунку для здійснення оплати за товар, а сам рахунок на оплату отриманого боржником товару взагалі не виставлявся).

Боржником не надано жодної інформації та підтверджуючих доказів щодо загального стану своєї платоспроможності, у тому числі й інформацію щодо власного капіталу (різниці між активами і зобов`язаннями). Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, суд першої інстанції не витребував інформацію стосовно законності та беззаперечності грошових вимог кредитора для встановлення факту неплатоспроможності боржника щодо виконання пред`явлених вимог та існування інших зобов`язань, які б беззаперечно підтверджували неплатоспроможність боржника, зокрема, фінансову звітність, яка містить повну інформацію щодо власного капіталу боржника, а також різниці між активами і зобов`язаннями підприємства боржника.

Апелянт акцентує увагу колегії суддів на наявності в загальнодоступних державних інформаційних ресурсах доказів та інформації про наявність у боржника активів, за переліком яких є достатні підстави дійти до висновків щодо задоволення вимог кредиторів за рахунок дійсного майна (боржникові на праві приватної власності належать 22 транспортних засоби, значна частина з яких є вантажними зі значною ринковою вартістю, з урахуванням року їх випуску 2012-2016 роки).

На думку апелянта вищевикладені факти свідчать про упередженість висновків суду щодо неплатоспроможності боржника та застосування єдиного можливого заходу погашення вимог кредиторів як банкрутство, а не стягнення заборгованості в порядку позовного провадження.

Окрім зазначеного, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено процесуальний порядок повідомлення учасника справи про наявність вимог кредитора, що призвело до неможливості відновлення платоспроможності боржника за рахунок заходів, які може здійснити учасник (засновник) підприємства - учасник ТОВ "Біол" ОСОБА_1 , частка в статутному капіталі якого становить 50 % та складає 16537000,00 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2020 у справі № 908/570/20 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі № 908/570/20 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі № 908/570/20.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі № 908/570/20, у складі: головуючий суддя Парусніков Ю.Б., судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А., апеляційну скаргу учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1 - задоволено частково; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 по справі № 908/570/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким вирішено відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 908/570/20 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоконя Олександра Івановича задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі № 908/570/20 (за результатами перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство) скасовано; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі № 908/570/20 (за результатами перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 08.04.2020 про відсторонення арбітражного керуючого) скасовано; залишено в силі ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.04.2020 у справі № 908/570/20; справу № 908/570/20 у скасованій частині направлено на новий апеляційний розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021р. справу № 908/570/20 в частині перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі № 908/570/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство за апеляційною скаргою учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Кузнецов В.О., розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.02.21р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2021р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 11.03.2021р.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кузнецова В.О. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021р. обрано колегію суддів для розгляду справи № 908/570/20 у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф., якими ухвалою від 10.03.2021р. апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.

Під час повторного апеляційного перегляду справи представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.

Також, представник апелянта, в обгрунтування права останнього на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою зазначає, що ОСОБА_1 звернувся у даній справі до суду першої інстанції з заявою з грошовими вимогами до боржника, які грунтуються на рішенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2019р. у справі № 320/4186/18, але заява досі не розглянута господарським судом. Натомість у справі № 908/2472/20 про банкрутство ТОВ «Біол» грошові вимоги ОСОБА_1 визнані ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.10.2020р.

Отже, на думку ОСОБА_1 , він є конкурсним кредитором боржника у справі, що надає йому право на оскарження судових рішень у справі та є ефективним способом захисту його порушеного права, що підтверджується відповідною судовою практикою, в т.ч. Європейського суду з прав людини.

Ініціюючий кредитор - ФОП Білоконь О.І. надіслав до апеляційного суду письмові пояснення по справі, згідно з якими просить розглядати справу за його відсутності та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з підстав відсутності в останнього статусу учасника у справі та права на оскарження судових рішень у справі.

Представник боржника у письмових поясненнях та в судовому засіданні також вказує про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності в апелянта статусу уповноваженої особи учасників ТОВ «Біол» для представництва у справі про банкрутство та статусу конкурсного кредитора.

Розпорядник майна не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку представника, про час та місце проведення судового засідання був повідомлені апеляційним судом, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційним судом не визнавалася явка представників учасників справі в судове засідання обов`язковою, а неявка розпорядника майна та його представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника розпорядника майна боржника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 908/570/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" відкрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020, якою також визнано грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Білоконь Олександра Івановича до боржника в розмірі 1 800 000 (один мільйон вісімсот тисяч) грн. 00 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Балєва Валентина Петровича.

З апеляційною скаргою на вказану ухвалу звернувся засновник (учасник) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1 , який обгрунтовував звернення з апеляційною скаргою тим, що він є учасником ТОВ "Біол" з часткою у статутному капіталі в розмірі 50%, тобто входить до складу вищого органу товариства, а внаслідок відкриття провадження у справі про банкрутство порушені його корпоративні права.

Між тим, згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника - особа, уповноважена вищим органом управління боржника представляти інтереси засновників під час провадження у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу.

Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Підставою для скасування Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі № 908/570/20 (за результатами перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство) та направлення у скасованій частині справи на новий апеляційний розгляд до Центрального апеляційного господарського суду було те, що ні в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2020 (про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ), ні у оскаржуваній постанові Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2020 (за результатами перегляду ухвали господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство) не встановлено фактичних обставин справи про те, чи є ОСОБА_1 уповноваженою особою для представництва інтересів засновників (учасників, акціонерів) боржника, яка у розумінні приписів ст. 1 КУПБ є учасником справи про банкрутство, що є свідченням неповного дослідження судом апеляційної інстанції зібраних доказів для встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 повноважень учасника справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол".

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Як вбачається з Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол", копія якого міститься в матеріалах справи, учасниками цього товариства є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з частками у статутному капіталі по 50% кожний, а вищим органом управління товариства є загальні збори учасників.

Втім, матеріали справи не містять доказів, які-б свідчили про прийняття загальним зборами учасників ТОВ "Біол", у відповідності до його статуту та чинного законодавства, рішення про уповноваження ОСОБА_1 представляти інтереси учасників (засновників) під час провадження у справі про банкрутство ТОВ "Біол", а останнім прийняття такого рішення заперечується.

Відтак, ОСОБА_1 не є учасником даної справи про банкрутство ТОВ "Біол", як уповноважена особа учасників (засновників) боржника, в розумінні норм Кодексу України з процедур банкрутства.

З огляду на наступне також не є ОСОБА_1 учасником справи № 908/570/20 про банкрутство ТОВ "Біол" і як конкурсний кредитор боржника.

Так, матеріалами справи підтверджується звернення ОСОБА_1 у квітні 2020р. до Господарського суду Запорізької області у справі про банкрутство ТОВ "Біол" № 908/570/20 з заявою про грошові вимоги до боржника у сумі 18 878 878,02грн., які грунтуються на рішенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2019р. у справі № 320/4186/18, проте судом першої інстанції зазначена заява апелянта не розглянута та його грошові вимоги до боржника не визнані.

Порядок же набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з ч. 1 якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Отже, набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому Кодексом порядку.

При цьому, законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т.ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 913/444/18).

За приписами частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, тобто чітко визначений порядок формалізації конкурсного кредитора як учасника провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, лише після вчинення всіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

Вищенаведений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020р. у справі № 910/4475/19.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що як вже вище було зазначено, підставою для пред`явлення грошових вимог до боржника є ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

У даному ж випадку апелянт оскаржує ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, яка і є підставою для пред`явлення ним грошових вимог до боржника та набуття прав учасника справи про банкрутство, тобто в якості наявності права на подання апеляційної скарги апелянт вказує про набуття ним статусу кредитора боржника на підставі судового акту, який на його думку є незаконним, та який і є предметом оскарження за цією апеляційною скаргою, що свідчить про те, що апеляційна скарга апелянта не спрямована на захист його порушених прав і інтересів, пов`язаних з наявністю грошових вимог до боржника, адже внаслідок скасування ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство апелянт не зможе набути статусу кредитора та одержати задоволення своїх вимог, які не були виконані боржником в примусовому порядку виконавчою службою, з застосуванням процедур банкрутства.

З огляду на усе вищенаведене, слід також дійти висновку, що особа набуває прав конкурсного кредитора та учасника справи про банкрутство лише після визнання її грошових вимог господарським судом, тому має право на оскарження лише тих судових актів, які прийняті судом у справі про банкрутство, після набуття такою особою прав учасника справи.

Колегія суддів також враховує, що згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Виходячи з приписів ст.ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист, апеляційний перегляд справи здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вже вище зазначалось ОСОБА_1 не є учасником даної справи про банкрутство ТОВ "Біол", а тому не має права на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство № 908/570/20.

З огляду на обставини справи та зміст оскаржуваної ухвали не вбачає апеляційний суд і вирішення судом першої інстанції при її постановлені будь-яких прав, інтересів та (або) обов`язків апелянта, в т.ч. і корпоративних.

Так, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Отже, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 254 ГПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17).

Між тим, будь-яких висновків щодо вирішення прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 ухвала Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство № 908/570/20 не містить, як не містить і будь-яких встановлених судом фактів щодо корпоративних відносин учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол".

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства саме по собі володіння апелянтом часткою у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ "Біол" не є підставою для обов`язкового залучення його до участі у справі про банкрутство та не свідчить про вирішення його прав, інтересів та обов`язків внаслідок відкриття провадження у справі про банкрутство.

У випадку ж наявності в учасника товариства грошових вимог до цього товариства він має право на захист своїх прав шляхом звернення до суду з грошовими вимогами до боржника, що і було здійснено апелянтом.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Виходячи з усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство № 908/570/20.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 234, 235, 254, 264, 270, 271, 281, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство № 908/570/20 - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повна ухвала складена та підписана 16.03.2021 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль