ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3614/20

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ,

до відповідачів: 1) фізичної особи підприємця Довжука Вадима Олександровича, м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області,

2) ОСОБА_1 , м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області,

про стягнення 84 776,07 грн.

за участю представників:

від позивача: Потапчук Я.В., довіреність від 07.07.2020 серії НОК № 690725;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Філії Головного управління по м. Києву та Київській області публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ (далі АТ «Ощадбанк»), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 27.11.2020 № 100.19.-07/78297/2020-26/вих. до відповідачів фізичної особи підприємця Довжука Вадима Олександровича, м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (далі ФОП Довжук В.О.), та фізичної особи ОСОБА_1 , м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (далі Довжук А.В.), в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно 84 776,07 грн. заборгованості, з яких:

55 540,00 грн. - заборгованість за кредитом,

20 835,00 грн. - заборгованість за простроченим кредитом,

1 811,30 грн. відсотки за кредитом,

5 776,13 грн. прострочені відсотки за кредитом,

182,32 грн. інфляційні втрати від простроченої заборгованості по кредиту,

75,22 грн. інфляційні втрати від простроченої заборгованості по відсоткам,

439,22 грн. 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту,

116,88 грн. 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам, посилаючись на порушення відповідачами умов кредитного договору від 20.06.2018 № 172/2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 ФОП Довжуком В.О. умов кредитного договору від 20.06.2018 № 172/2018 щодо повного та своєчасного повернення наданих у кредит грошових коштів та сплати відсотків за користування ними, а також невиконанням відповідачем 2 ОСОБА_1 обов`язків поручителя за договором поруки від 20.06.2018 № 383, укладеним на забезпечення виконання відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором від 20.06.2018 № 172/2018.

Оскільки стороною основного зобов`язання є юридична особа, а фізична особа (відповідач 2) є поручителем у даному зобов`язані, слід зазначити, що з дати набрання чинності Господарським процесуальним кодеком України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення підсудності господарському суду щодо розгляду відповідної справи.

За таких обставин, даний спір належить розглядати у господарському суді. Аналогічних висновків дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40цс18).

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.12.2020 позовну заяву АТ «Ощадбанк» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

24.12.2020 на фактичну адресу та 28.12.2020 на електронну адресу господарського суду Київської області надійшла заява представника позивача від 24.12.2020 № 100.19-09/19006 на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/3614/20, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 25.01.2021. Цією ж ухвалою судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дати вручення ухвали.

12.01.2021 до господарського суду Київської області надійшов лист Виконавчого комітету Боярської міської ради від 04.01.2021 № 02-10/8-11 у відповідь на судовий запит щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

16.01.2021 до господарського суду Київської області надійшла заява позивача від 14.01.2021 № 100.19.-07/2262/2021-26/вих., якою просив суд долучити до матеріалів справи виписки з особових рахунків відповідача 1 (станом на 14.01.2021).

У судове засідання 25.01.2021 з`явився представник позивача, відповідачі у судове засідання не з`явились, уповноважених представників не направили, про причини нез`явлення суд належним чином не повідомили, відзив на позов не подали.

У судовому засіданні 25.01.2021 оголошено перерву до 08.02.2021.

У судове засідання 08.02.2021 з`явився представник позивача, відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, уповноважених представників не направили, про причини не з`явлення суд не повідомили, відзив на позов не подали.

В судовому засіданні 08.02.2021 судом повторно оголошена перерва до 22.02.2021, про що відповідачів повідомлено ухвалою про повідомлення в порядку ст.ст.120-121 ГПК України.

У судове засідання 22.02.2021 з`явився представник позивача, відповідачі у судове засідання не з`явились, уповноважених представників не направили та про причини нез`явлення суд не повідомили.

Копії ухвал господарського суду у справі направлялись рекомендованими листами з повідомленням на адреси відповідачів, вказані у позовній заяві, які відповідають адресам місцезнаходження згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та інформації виконкому Боярської міської ради, а саме: 08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, Садівниче товариство «Соснове», буд. 12. Однак, поштові відправлення не були вручені адресатам та повернуті підприємством зв`язку на адресу суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п. з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 07.06.2019 у справі № 910/17797/17).

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, відповідно до якої сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

За змістом частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 22.02.2021 після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов АТ «Ощадбанк» до відповідачів - ФОП Довжука В.О. та ОСОБА_1 про стягнення 84776,07 грн., вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

20.06.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України», повне найменування якого змінено на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (банк), та ФОП Довжуком В.О. (позичальник) було укладено кредитний договір № 172/2018 (далі Кредитний договір), згідно умов якого банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використати та повернути грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. (цільове призначення кредиту - на придбання основних засобів) зі платою процентів за користування кредитом у розмірі 28% річних (процентна ставка є фіксованою), комісійної винагороди, інших платежів, та остаточним терміном повернення не пізніше 18.06.2021.

Проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу позичальника та строк фактичного користування кредитом, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається (п. 3.4.5. Договору).

Нараховані за період з дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або в день погашення позичальником кредиту (або його частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього Договору або настання остаточного терміну повернення кредиту - одночасно з погашенням всієї основної суми боргу (п. 3.4.6. Договору).

Пунктом 3.12. Кредитного договору визначено, що банк має право призупинити надання кредиту абро відмовитись від надання позичальнику кредиту частково або в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, зокрема, у випадку якщо позичальник вчасно не здійснив погашення основної суми боргу або її частини, або не сплатив проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або за будь-яким іншим договором, який укладений позичальником з банком з метою здійснення будь-якої кредитної операції.

Пунктом 3.14. Кредитного договору визначено, що після отримання позичальником від банку відповідного листа позичальник зобов`язаний не пізніше 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати направлення банком такої вимоги здійснити повне погашення заборгованості за цим договором (в тому числі повернути основну суму боргу, сплатити нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього Кредитного договору).

Факт надання позичальнику кредитних коштів у сумі 250 000,00 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку відповідача 1.

20.06.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України», повне найменування якого змінено на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (кредитор/банк), ФОП Довжук В.О. (боржник) та громадянкою України ОСОБА_1 (поручитель) було укладено тристоронній договір поруки № 383 (далі - Договір поруки) на таких умовах:

- поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному Кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені Кредитним договором; не відшкодування завданих кредитору збитків, які заподіяні внаслідок невиконання умов Кредитного договору (пункти 2.1. - 2.2 Договору поруки);

- поручитель зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед кредитором та виникнення зобов`язання поручителя відповідно до цього договору виконати зобов`язання (п. 3.2.1 Договору поруки);

- у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3.2.2 Договору поруки);

- кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за Кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково (п. 3.2.3 Договору поруки);

- у випадку направлення кредитором поручителю вимоги, поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 (десяти) календарних днів з дати направлення вимоги кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Кредитору відділенням зв`язку при відправленні кредитором поручителю зазначеного вище письмового повідомлення листом з повідомленням про вручення, або дата, зазначена поручителем (представником поручителя) на другому примірнику вказаного вище повідомлення кредитора, при особистому отриманні першого примірника поручителем (представником поручителя) від кредитора (п. 3.2.7 Договору поруки);

- у випадку, якщо кредитор скористався своїм правом, визначеним п. 3.2.4. цього договору, та направив поручителю вимогу, вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед кредитором за Кредитним договором (п. 3.2.8 Договору поруки);

- поручитель, зокрема, зобов`язується: незалежно від зміни фінансового стану безумовно та безвідклично на умовах, визначених цим договором, виконати в повному обсязі зобов`язання за Кредитним договором та за цим договором; здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 (десяти) календарних днів з дати направлення вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному у вимозі (п. 4.2 Договору поруки);

- Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 10 (десяти) років з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 ( десять) років (пункти 10.1.1, 10.1.2 Договору поруки).

У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору, банк звертався до боржника та поручителя з повідомленнями від 16.01.2020 №№ 100.14-06/4067/2020-26/ВИХ, 100.14-06/4068/2020-26/ВИХ, в якій повідомляв про виникнення заборгованості по чергових платежах за Кредитним договором та просив останніх у строк до 06.02.2020 погасити заборгованість.

До матеріалів позовної заяви долучено заяву відповідача 1 ФОП Довжука В.О. від 10.06.2020, в якій боржник/позичальник повідомляв банк, що у зв`язку із запровадженням загальнонаціонального карантину зменшились доходи від підприємницької діяльності, у результаті чого в останнього виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором. Разом із цим, позичальник за Кредитним договором просив банк не відкликати кредит та розглянути питання щодо надання 30-тиденного терміну для погашення простроченої заборгованості та внесення чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, після спливу тридцяти днів банк скористався своїм правом, передбаченим п. 4.2.1 Кредитного договору та направив на адресу позичальника та поручителя вимоги від 21.07.2020 №№ 100.19-07/49389/2020-26/ВИХ, 100.19-07/49390/2020-26/ВИХ, про повне погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 25 календарних днів з дати направлення банком листа-вимоги.

Позивач зазначає, що за період з 20.06.201/8 по 31.10.2020 заборгованість відповідача 1 за Кредитним договором становить 84 776,07 грн. та складається з: 55 540,00 грн. - заборгованість за кредитом, 20 835,00 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 1 811,30 грн. відсотки за кредитом, 5 776,13 грн. прострочені відсотки за кредитом, 182,32 грн. інфляційні втрати від простроченої заборгованості по кредиту, 75,22 грн. інфляційні втрати від простроченої заборгованості по відсоткам, 439,22 грн. 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту, 116,88 грн. 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам. Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою щодо стягнення з відповідачів солідарно 84 776,07 грн. заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №310/11534/13 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови та строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано позичальнику кредит у розмірі 250 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою, яка наявна у матеріалах справи.

За приписами частин 3, 6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до пункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), яке діяло в період нарахування боргу по кредиту та відсотків, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за № 559/7880, яке діяло в період нарахування боргу по кредиту та відсотків, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції.

Пунктом 5.1 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Приписами пункту 5.4. Положення про організацію операційної діяльності в банках України передбачено, що особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, пунктом 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 по справі № 910/1580/18.

З урахуванням вищевикладеного, суд приймає банківську виписку та копії меморіальних ордерів, як належні докази підтвердження видачі кредиту відповідачу 1 за Кредитним договором.

У відповідності до пункту 3.2 Кредитного договору строк повернення кредиту було визначено до 18.06.2021.

Проте враховуючи порушення позичальником строків погашення кредиту та відсотків, позивачем 23.07.2020 було направлено позичальнику та поручителю вимоги про погашення всієї суми заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до вищенаведених пунктів 3.12, 3.14 кредитного договору та пунктів 3.2.3, 3.2.7, 3.2.8 договору поруки для боржника та поручителя настав строк виконання обов`язку з повного повернення кредиту та сплати процентів та інших платежів.

Докази погашення заборгованості позичальником та поручителем у матеріалах справи відсутні.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було заявлено до стягнення вищезазначену заборгованість солідарно з боржника та поручителя.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з статями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

З огляду на викладене вимога позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту в розмірі 76 375,00 грн. є обґрунтованою та такою, яку належить задовольнити.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з умовами пункту 3.15. Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним:

- процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 28% річних (п. 3.4.1. Кредитного договору);

- проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної усми боргу за цим договором. При нрарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається (п. 3.4.5. Кредитного договору);

- нараховані за період з дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту (або йлого частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту одночасно з погашенням всієї основної суми боргу (п. 3.4.6. Кредитного договору).

Враховуючи вищенаведене, перевіривши розрахунок позивача по нарахованим процентам, суд дійшов висновку про правомірність та доведеність позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7 587,43 грн.

Щодо солідарного стягнення з відповідачів процентів річних та інфляційних втрат за прострочення повернення кредитних коштів (439,22 грн. 3% річних та 182,32 грн. інфляційних втрат) та за прострочення сплати процентів (116,88 грн. 3% річних та 75,22 грн.інфляційних втрат), розрахованих по 31.10.2020, суд зазначає таке.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем 1 графіку повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом та перевіривши відповідність наданого позивачем розрахунку вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів 3% річних у сумі 556,10 грн. та інфляційних втрат у сумі 257,54 грн. за прострочення повернення кредитних коштів та прострочення сплати процентів.

Згідно із частинами 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказів на спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідачі суду не надали.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, відповідачами не спростовані, а тому належать до задоволення повністю.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідачів відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Головного управління по місту Києву та Київській області задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з

фізичної особи підприємця Довжука Вадима Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, ідентифікаційний код 00032129) в особі Філії Головного управління по м. Києву та Київській області публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27, ідентифікаційний код 09322277)

76 375,00 грн. (сімдесят шість тисяч триста сімдесят п`ять гривень нуль копійок) заборгованості за кредитом,

7 587,43 грн. (сім тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень сорок три копійки) відсотків за користування кредитом,

257,54 грн. (двісті п`ятдесят сім гривень п`ятдесят чотри копійки) інфляційних втрат,

556,10 грн. (п`ятсот п`ятдесят шість гривень десять копійок) 3% річних,

2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 12.03.2021.

Суддя О.В. Конюх