ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"09" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/534/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши позовні матеріали (вх. № 553/21 від 01.03.2021р.),

за позовом: компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END

URUNLER DIS TIC

до відповідача: компанії „BAYTON CAPITAL S.A.

про стягнення 184 939,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Компанія BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до компанії „BAYTON CAPITAL S.A. про стягнення заборгованості у розмірі 4727,16 євро, 3% річних у розмірі 153,50 євро, пені у розмірі 24949,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки, укладеного у спрощений спосіб, в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Посилаючись на приписи п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право, а також наявну у позивача інформацію про наявність у компанії „BAYTON CAPITAL S.A. єдиного майна судна, на яке господарським судом Одеської області згідно ухвали від 01.02.2021р. по справі №916/210/21 було накладено арешт, компанією BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC було наголошено про підсудність даного спору господарському суду Одеської області.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі, сторонами за якою є нерезиденти, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. 366 ГПК України врегульовано, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, перш за все з огляду на пред`явлення позову юридичною особою - нерезидентом до іншого нерезидента за нормами ГПК України, суд повинен визначити чи підсудна справа за участю іноземних осіб господарським судам України на підставі норм Закону України "Про міжнародне приватне право" та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлений Законом України „Про міжнародне приватне право від 23.06.2005р. № 2709-IV (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту Закон України „Про міжнародне приватне право).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про міжнародне приватне право для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Частиною 1 ст. 75 Закону України „Про міжнародне приватне право передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено підстави визначення підсудності справ судам України, а статтею 77 цього Закону - виключну підсудність справ з іноземних елементом судам України.

Відповідно до п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Як вбачається з доданих компанією BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC до позовної заяви матеріалів між сторонами по справі письмової угоди про передачу даного спору на вирішення господарського суду Одеської області укладеного не було. При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження у даній справі з підстав перебування майна відповідача, на яке накладено арешт, на території України, як на підставу для відкриття провадження у даній справі, судом враховано наступне.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.02.2021р. по справі №916/210/21 заява компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC про арешт морського судна була задоволена шляхом накладення арешту на судно/Tanker - ТАМАНСКИЙ/TAMANSKIY (ІМО номер: 8727044), власником якого є BAYTON CAPITAL S.A. (місцезнаходження: Via Ricardo J.Alfaro Edificio The century Tower suite №401 Panama, Republica de Panama) шляхом затримання та заборони його виходу з акваторії морського порту Чорноморськ.

Варто наголосити, що арешт на морське судно був накладений господарським судом із урахуванням вимог Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р.

Згідно з п. 2 ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. „арешт" означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Враховуючи положення ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р., господарський суд дійшов висновку, що накладення арешту на судно відповідача, яке знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ, не змінює підсудність даного спору та не має наслідком виникнення у господарського суду Одеської області права на розгляд спору між компанією BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC та компанією „BAYTON CAPITAL S.A..

Слід зазначити, що встановлена п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право норма про наявність у суду повноважень розглядати спір у випадку наявності у відповідача рухомого чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, в першу чергу, має на меті забезпечити виконання судового рішення. Проте, в даному випадку, накладення арешту на судно згідно п. 2 ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. не передбачає можливості конфіскації судна на виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для прийняття до свого провадження і розгляду даного спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право.

Відповідно до п. 1 ст. 7 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. суди країни, в якій був здійснений арешт, мають компетенцію розглядати справи по суті, якщо ці суди є компетентними на підставі внутрішнього права країни, в якій здійснено арешт, або в таких, конкретно визначених, випадках: a) якщо позивач має постійне місце проживання або основне місце роботи у державі, де був здійснений арешт; b) якщо вимога виникла в країні, в якій був здійснений арешт; c) якщо вимога стосується рейсу судна, під час якого був здійснений арешт; d) якщо вимога виникла у зв`язку із зіткненням суден або з обставинами, що передбачені статтею 13 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо зіткнення суден, підписаної в Брюсселі 23 вересня 1910 року; e) якщо це вимога виплати винагороди за порятунок; f) якщо це вимога щодо іпотеки або морської застави заарештованого судна.

За результатами надання правової оцінки питанню щодо правомірності вирішення даного спору згідно п. 1 ст. 7 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. господарський суд дійшов висновку, що жодна із перелічених даною статтею підстав не надає господарському суду права розглядати спір, який виник між компанією BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC та компанією „BAYTON CAPITAL S.A..

Згідно з п. п. 2-4 ст. 7 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. якщо суд, в межах юрисдикції якого було арештовано судно, не має компетенції розглядати справу по суті, то застава або інший вид забезпечення, надані відповідно до статті 5 для звільнення судна з-під арешту, прямо передбачають, що їх було надано як забезпечення виконання будь-якого судового рішення, яке згодом може бути оголошене судом, який має повноваження виносити таке рішення, а суд або інший відповідний судовий орган країни, в якій заарештовано судно, встановлює термін, протягом якого позивач повинен подати позов до суду, який має такі повноваження. Якщо сторони погодилися винести спір на розгляд конкретного суду, іншого ніж суд, у межах юрисдикції якого був здійснений арешт, або на вирішення арбітражу, то суд або інший відповідний судовий орган, в межах юрисдикції якого здійснено арешт, може визначити термін, протягом якого позивач повинен подати позов до суду. Якщо в будь-якому з випадків, зазначених у двох попередніх пунктах, цей позов не подано у призначений термін, то відповідач може подати клопотання щодо звільнення судна з-під арешту або припинення застави чи іншого виду забезпечення.

Господарський суд зазначає, що, в даному випадку, накладений згідно ухвали господарського суду Одеської області від 01.02.2021р. по справі №916/210/21 арешт на судно забезпечує виконання будь-якого судового рішення, яке може бути проголошено судом, який має повноваження розглядати даний спір.

Господарським судом критично оцінюють доводи компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC, якою із посиланням на відсутність інформації про наявність у відповідача іншого майна, ніж судно, на яке було накладено арешт, а також на недосягнення домовленості щодо підсудності спору, як на підставу для відкриття господарським судом провадження за даною позовною заявою, оскільки наведені посилання позивача не спростовують висновків суду про відсутність підстав для відкриття провадження як на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право, так і на підставі вимог п. 1 ст. 7 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р.

Слід зазначити, що у поданій до суду позовній заяві компанією BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC наголошено, що з урахуванням положень Закону України „Про міжнародне приватне право до спірних правовідносин підлягає застосуванню право Туреччини. При цьому, посилаючись на неможливість надання документів, що підтверджують зміст права іноземної держави, позивач просить застосувати до спірних правовідносин право України.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про міжнародне приватне право при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів. Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. Якщо зміст норм права іноземної держави в розумні строки не встановлений, незважаючи на вжиті згідно з цією статтею заходи, застосовується право України.

Господарським судом критично оцінюються доводи позивача, який зареєстрований на території Турецької Республіки, про неможливість надання документів, що можуть підтвердити зміст норм права Турецької Республіки, оскільки вказані доводи взагалі будь-якими доказами підтверджені не були.

З огляду на вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що підсудність даного спору має визначатись із урахуванням особистого закону компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC та компанії „BAYTON CAPITAL S.A., тобто права держави місцезнаходження юридичних осіб, в даному випадку права Турецької Республіки та Республіки Панама.

Відповідно до приписів п. 1 ч.1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які свідчать, що позовна заява компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що тягне за собою правові наслідки, встановлені ст. 175 ГПК України, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за позовною заявою компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC до компанії „BAYTON CAPITAL S.A. про стягнення 184 939,97 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 175, 234, 365, 366 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити компанії BESIKTAS MARINE DENIZ HIZMETLERI VE END URUNLER DIS TIC у відкритті провадження за позовною заявою до компанії „BAYTON CAPITAL S.A. про стягнення 184 939,97 грн.

Позовні матеріали на 83 аркушах повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна