ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2021 Справа № 905/117/21

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (юридична адреса: 87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Мартенівська, будинок 16; адреса для листування: 87501, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 29, квартира 39; )

до Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване Управління №112 «Стальконструкція» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Євпаторійська, будинок 49; )

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, будинок 18-Б; )

про стягнення 113 424,48 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване Управління №112 «Стальконструкція» про стягнення 113424,48 гривень, з яких: 69 334,16 гривень - основний борг, 30 507,03 гривень - інфляційних втрат, 9 329, 47 гривень - 3% річних, 4 253,62 гривень - пеня.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір будівельного підряду №16П від 12.08.2014, згідно з умовами якого відповідач доручає, а позивач зобов`язується на свій ризик, власними силами та в строк, передбачений даним договором, виконати у відповідності зі затвердженою проектно-кошторисною документацією, будівельно-монтажні роботи, зазначені у додатку №1. Склад та обсяг виконуваних робіт встановлений у додатку №2. Сторони неодноразово укладали додаткові угоди, якими було збільшено обсяг підрядних робіт, ціну договору, строк виконання робіт та внесено зміни до проектно-кошторисної документації та організації робіт. Позивач свої зобов`язання відповідно до договору виконав, підрядні роботи здійснив, відповідач останні прийняв, акти прийомки виконаних будівельних робіт підписав, однак, оплату в повному обсязі не здійснив, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою суду від 20.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/117/21, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Судове засідання призначено на 10.02.2021, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» та встановлено учасникам справи строк для надання суду заяв по суті справи, пояснень, доказів, які мають значення для правильного вирішення спору.

На електронну пошту суду 05.02.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позивачем роботи за спірним договором виконано не в повному обсязі, а строк оплати у відповідача не наступив, у зв`язку з чим вважає, що права або інтереси позивача на час звернення до суду не порушено, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічний за змістом відзив надійшов на поштову адресу Господарського суду Донецької області 08.02.2021.

На електронну пошту суду 26.02.2021 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник посилався на наявність між сторонами зустрічних однорідних вимог за договором будівельного підряду №16П від 12.08.2014. Зазначив, що заявою №176/09 від 15.02.2021 повідомлено позивача про вчинення одностороннього правочину зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаним договором у розмірі 69334,16 гривень, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача припинено, а заборгованість за договором підряду №16П від 12.08.2014, яка є предметом даного спору, станом на 15.02.2021 відсутня. Аналогічні пояснення надійшли на пошту суду 09.03.2021. До пояснень додані документи згідно переліку.

Від позивача 01.03.2021 надійшла відповідь на відзив, у якій представник не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві, зазначив, що вони є безпідставними, а наведені відповідачем причини несплати коштів за виконані роботи є взаємовиключними. До відповіді на відзив надані додатки згідно переліку.

15.03.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що заборгованість у розмірі, зазначеному в актах №24/16П за квітень 2016 року, №25/16П за квітень 2016 року та №27/16П за травень 2016 року не оспорює, однак заперечує обов`язок з оплати заборгованості з огляду на те, що момент оплати за умовами договору не наступив. Стверджував, що договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, а тому, на його думку, оплата підлягає здійсненню виключно після виконання та прийняття всіх будівельно-монтажних робіт, що оформлюється актом технічної готовності будівельно-монтажних робіт. Посилався на те, що оскільки позивач свого обов`язку за договором в повній мірі не виконав (а деякі роботи взагалі не виконав), це призвело до того, що відповідачем було допущено порушення основного договору №12П/14-1060-02 від 03.06.2014, укладеного з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», задля виконання якого укладався договір з позивачем, що в свою чергу свідчить про недобросовісність дій позивача. Також зазначив про відсутність відкладальної обставини у п. 6.2 договору, оскільки в зазначеному пункті не наведено конкретних обставин, при настанні або ненастанні яких виникнуть або зміняться права та обов`язки сторін. До заперечень надав документи за переліком.

15.03.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, за змістом яких останній частково визнав проведений відповідачем залік, а саме на суму основного боргу 5548,30 гривень. В іншій частині з заліком не погодився, посилаючись на відсутність безспірності вимог щодо наявності підстав та розміру нарахувань штрафних санкцій, а також з огляду на сплив позовної давності щодо таких вимог. Також зазначив, що проведеним заліком відповідач не лише визнає суму позовних вимог, але й спростовує свої заперечення щодо позову. Також позивач, в уточненнях наводить новий розрахунок інфляційних нарахувань, 3% річних та пені станом на 31.01.2021. В уточненнях позивач просив стягнути на його користь з відповідача основний борг в сумі 63785,86 гривень, інфляційні втрати в сумі 30617,21 гривень, 3% річних в сумі 8910,50 гривень, пеню в сумі 3858,61 гривень, а також судові витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 гривень та судовий збір в сумі 2270,00 гривень. До уточнень надані додатки за переліком.

Надані позивачем уточнення до позовної заяви за своїм змістом є заявою про зменшення та збільшення позовних вимог, оскільки фактично позивач зменшує суми основного боргу, пені, 3% річних та збільшує суму інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу наведеної норми вбачається, що позивач може реалізувати своє право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог лише до початку розгляду справи по суті.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у справі №905/117/21 було відкрите 29.07.2019, перше судове засідання призначено на 10.02.2021, а відтак на підставі приписів ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд даної справи по суті розпочався 10.02.2021, отже подані позивачем уточнення до позовної заяви в частині заяви про зменшення та збільшення позовних вимог, які були здані до установи поштового зв`язку 10.03.2021, подані з порушенням визначеного Господарським процесуальним кодексом України строку та після початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим судом до розгляду не приймається.

Представники учасників справи в судове засідання 16.03.2021 не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

12.08.2014 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) було укладено договір будівельного підряду №16П, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами та в строк, визначений даним договором, виконати у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації, будівельно-монтажні роботи (далі роботи), зазначені у додатку №1. Склад та обсяг виконуваних робіт по даному договору визначається у додатку №2 (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору в редакції додаткової угоди №2 від 06.04.2015 результатом виконання робіт є виконані будівельно-монтажні роботи у відповідності до додатків №1, 1а, 1б.

Відповідно до п. 1.5 договору підрядні роботи виконуються у зв`язку з реалізацією інвестиційного проекту «Реконструкція конвертерного цеху з будівництвом двух установок десульфурації чавуна».

Сторони неодноразово укладали додаткові угоди якими було збільшено обсяг підрядних робіт, ціну договору, строк виконання робіт та внесено зміни до проектно-кошторисної документації та організації робіт.

За умовами п. 2.1 договору, з урахуванням додаткової угоди №2 від 06.04.2015, вартість робіт по даному договору складає 2200518,10 гривень, в тому числі ПДВ 20% - 366753,01 гривень згідно вартості будівельно-монтажних робіт, згідно додатків №2, 2а, 2б. Загальна сума договору складає вартість фактично виконаних робіт.

Етапи та строки виконання робіт визначаються в Графіку виробництва робіт (додаток №3), який є невід`ємною частиною даного договору (п.3.1 договору).

Згідно п.4.2.3 договору замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити фактично виконані роботи.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що остаточне приймання всього комплексу виконаних робіт здійснюється на підставі даного договору, проводиться на підставі Акту технічної готовності будівельно-монтажних робіт або іншого документа, що оформляється сторонами та підтверджує завершення виконання всього комплексу робіт по договору.

Оплата виконаних робіт по даному договору здійснюється замовником за фактично виконаних обсяг робіт за виключенням вартості наданих вантажопідйомних механізмів на підставі підписаних обома сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт, довідок про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, актів приймання-передачі використаних матеріалів та обладнання підрядником (форми 03), змінних рапортів про роботу механізмів, а також рахунків на оплату. В документах повинно міститися посилання на номер та дату даного договору (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору оплата фактично виконаних робіт здійснюється протягом 20 банківських днів з дати підписання замовником Акту приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою №КБ-3 та отримання рахунку на оплату, але в будь-якому випадку після отримання грошових засобів від ПАТ «ДМКД».

Пунктом 6.4 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи по об`єкту здійснюється на підставі Акту технічної готовності будівельно-монтажних робіт або іншого документу, що оформляється сторонами на підтвердження завершення виконання всього комплексу робіт по договору.

Згідно п. 8.2 договору за порушення строку оплати виконаних та прийнятих робіт замовник сплачує підряднику пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми боргу.

За умовами п. 13.1 даний договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2014, а в частині гарантійних зобов`язань до повного їх спливу. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що виникли до моменту його припинення.

Договір та додаткові угоди до нього підписані та скріплені печатками сторін без зауважень відповідно до чинного законодавства.

В матеріалах справи містяться довідки про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року та за травень 2016 року, у яких сторони погодили вартість робіт на суми 56255,87 гривень та 13585,90 гривень відповідно.

На виконання договору будівельного підряду №16П від 12.08.2014 позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 69841,77 гривень, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт №24/16П за квітень 2016 року, №25/16П за квітень 2016 року та №27/16П за травень 2016 року.

Вказані акти підписані сторонами без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних робіт та скріплені печатками сторін.

Доказів в підтвердження виявлення недоліків у виконаних позивачем роботах відповідачем суду не надано, з огляду на що акти приймання виконаних підрядних робіт є належними доказами виконання позивачем покладених на нього договором зобов`язань.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату №1 від 25.04.2016 на суму 56255,87 гривень та №2 від 27.05.2016 на суму 13858,90 гривень.

Як зазначає позивач, рахунок №1 був частково оплачений відповідачем, а саме в сумі 507,61 гривень, у зв`язку з чим неоплаченою за ним залишилась сума 55748,26 гривень. Рахунок №2 не оплачений відповідачем у повному обсязі.

В матеріалах справи містяться підписані сторонами акти звірки заборгованості, складені станом на 31.12.2017 та 31.12.2019, у яких узгоджена заборгованість відповідача на користь позивача у розмірі 69334,16 гривень, заборгованість позивача на користь відповідача у розмірі 5548,30 гривень.

Посилаючись на те, що відповідачем не виконані обов`язки, передбачені договором будівельного підряду №16П від 12.08.2014 щодо оплати виконаних підрядних робіт, позивач звернувся із розглядуваним позовом до господарського суду Донецької області.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору будівельного підряду №16П від 12.08.2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Згідно зі ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.4 ст. 879 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Також, ч.1 ст. 889 Цивільного кодексу України передбачено, що Замовник зобов`язаний сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт.

Згідно із ст.ст. 98, 99 «Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668, Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об`єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідач посилається на те, що оплата підлягає здійсненню виключно після прийняття всіх будівельно-монтажних робіт, що оформлюється актом технічної готовності будівельно-монтажних робіт у відповідності до п.6.4 договору. Зазначає, що договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, а у додатку №1 від 12.08.2014 визначені не етапи робіт, а конкретні будівельно-монтажні роботи, які повинен був виконати позивач.

Такі доводи відповідача спростовуються пунктом 3.1 договору, яким визначено, що етапи та строки виконання робіт визначаються в Графіку виробництва робіт (додаток №3).

Позивач надав суду відомості щодо оплат відповідача за виконані роботи по договору будівельного підряду №16П від 12.08.2014, з яких вбачається, що відповідач здійснював розрахунки поетапно протягом 2014-2015 років, що також суперечить його твердженню про те, що сторони не погоджували поетапну оплату робіт та відсутність зобов`язання з оплати робіт до підписання сторонами Акту технічної готовності будівельно-монтажних робіт.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що фактичне виконання робіт та їх оплата здійснювалось поетапно, що оформлялось та оплачувалось відповідно до п. 6.2 договору.

Суд зазначає, що відповідач безпідставно посилається на п. 6.4 договору щодо здійснення остаточного розрахунку за виконані роботи по об`єкту на підставі Акту технічної готовності будівельно-монтажних робіт, як на підставу для відмови в оплаті фактично виконаних позивачем робіт, оскільки цим пунктом урегульовано здійснення остаточного розрахунку після виконання всього комплексу робіт по договору, що не суперечить зобов`язанню здійснювати розрахунки за фактично виконані роботи за умовами п. 6.2 договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Судом встановлено, що позивач виконав підрядні роботи за договором будівельного підряду №16П від 12.08.2014, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт №24/16П за квітень 2016 року, №25/16П за квітень 2016 року та №27/16П за травень 2016 року на загальну суму 69841,77 гривень.

Відповідач здійснив оплату виконаних робіт частково, а саме в сумі 507,61 гривень, що не заперечується останнім. Решта виконаних робіт в сумі 69334,16 гривень залишилась неоплаченою.

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

15.02.2021 відповідач направив на адресу заяву №176/09 від 15.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням, а саме про зарахування однорідних зустрічних вимог у розмірі 69334,16 гривень за договором будівельного підряду №16П від 12.08.2014.

В заяві відповідач посилався на наявність між сторонами зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, а саме:

- відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем в загальному розмірі 69334,16 гривень;

- позивач має грошове зобов`язання перед відповідачем в загальному розмірі 393402,22 гривень, з яких: 5548,30 гривень згідно п. 6.8 договору та акту звірки та 387853,92 гривень згідно п. 8.3 договору.

Позивач частково визнав проведений відповідачем залік, а саме на суму основного боргу 5548,30 гривень. В іншій частині з заліком не погодився, посилаючись на відсутність безспірності вимог щодо наявності підстав та розміру нарахувань штрафних санкцій, а також з огляду на сплив позовної давності щодо таких вимог.

З аналізу статті 601 ЦК України вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

В даній справі, зараховані відповідачем як зустрічні вимоги в частині 387853,92 гривень хоча і є однорідними (мають грошовий характер), але за своєю правовою природою зобов`язання за цими вимогами є різними, оскільки зобов`язання зі сплати штрафу та неустойки у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором (п.8.3) не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення основного зобов`язання.

У такому випадку зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру цих нарахувань, та чіткого встановленого розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер.

Таким чином, важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виклює проведення зарахування у добровільному порядку.

Також, умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 24.01.2018 у справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 у справі № 910/13205/17, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 25.07.2018 у справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17 (в даній постанові застосовано термін «прозорість вимог»), від 13.11.2018 у справі № 914/163/14, від 02.04.2019 у справі № 918/539/18).

Суд враховує наведену вище правову позицію Верховного Суду стосовно необхідності дослідження наявності всіх необхідних умов для здійснення зарахування на підставі статті 601 ЦК України, тому вважати безспірними та прозорими вимоги ПрАТ «Стальконструкція» за заявою №176/09 від 15.02.2021 в частині 387853,92 гривень є неможливим, відповідно, зарахування в цій частині не відповідає вимогам закону.

Крім того, статтею 258 Цивільного кодексу України встановлено спеціальну позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності.

Враховуючи приписи ст. 258 Цивільного кодексу України, строк позовної давності щодо вимог про сплату неустойки сплинув, що також є підставою визнати зарахування в цій частині неправомірним.

Разом з тим, враховуючи, що позивачем визнано проведений відповідачем залік в частині суми у розмірі 5548,30 гривень, яка була зарахована в рахунок погашення боргу за виконані роботи, вказана сума підлягає зарахуванню як зустрічні однорідні вимоги та зобов`язання в цій частині припинено відповідно до ч. 3 ст. 202, ст. 601 Цивільного кодексу України.

Згідно п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог в частині 5548,30 гривень після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №905/117/21 на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 5548,30 гривень.

За своєю правовою природою договір підряду є відплатним договором, а тому обов`язок підрядника виконати певну роботу обумовлює обов`язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Частиною 1 ст. 212 Цивільного кодексу України закріплене право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Сторони у п.п. 6.2 договору визначили, що оплата фактично виконаних робіт здійснюється протягом 20 банківських днів з дати підписання замовником Акту приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою №КБ-3 та отримання рахунку на оплату, але в будь-якому випадку після отримання грошових засобів від ПАТ «ДМКД». Проте, вказана подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, оскільки вона залежить від суб`єктивної поведінки третьої особи, без зазначення реквізитів цієї особи в Договорі.

Вказаним пунктом договору сторони визначили строк виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт вказівкою на дію особи, яка не є стороною такого договору.

Статтею 511 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання не може створювати обов`язку для третьої особи.

Зі змісту ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за фактично виконані роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт №24/16П за квітень 2016 року, №25/16П за квітень 2016 року та №27/16П за травень 2016 року у загальному розмірі 63785,86 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 30 507,03 гривень, 3% річних в розмірі 9 329, 47 гривень, пені в розмірі 4 253,62 гривень, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Суд відзначає, що встановлення п. 6.2 договору залежності виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості виконаних робіт від отримання коштів від третьої особи суперечить приписам ст. 617 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту якої випадкові обставини недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Тому, суд вважає, що в даному випадку визначення строку настання строку платежу необхідно здійснювати за правилами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як стверджує позивач, він вперше звернувся до відповідача з претензією №3 від 30.03.2020 позивача, в якій останній, посилаючись на наявність узгодженої заборгованості в сумі 69334,16 гривень на користь ТОВ Фірми «Прогрес», просив відповідача виконати зобов`язання з оплати заборгованості. За змістом претензії, позивач просив надати відповідь протягом місяця з дня її отримання відповідачем.

Втім, позивачем, в порушення ст.ст. 74, 76 ГПК України, не надано доказів направлення вказаної претензії відповідачу, а повідомлення про вручення поштового відправлення про відповідні обставини не свідчить, здебільшого враховуючи той факт, що на поштовому повідомленні не зазначена адреса відповідача (зазначено лише місто, область та поштовий індекс), та на повідомленні міститься позначка працівника Укрпошти «опущено у поштову скриньку».

В матеріалах справи також міститься лист від 30.09.2020, за змістом якого позивач пропонував відповідачу сплатити суму основного боргу у загальному розмірі 69334,16 гривень протягом двох тижнів; у випадку задоволення відповідачем вимоги зобов`язався відмовитись від звернення до суду з вимогами про стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних, пені та інших втрат.

В якості доказу направлення вищевказаного листа, позивачем надано фіскальний чек, який також не може бути належним доказом звернення позивача до відповідача з вимогою, оскільки не містить відомостей щодо вмісту відправлення та адреси одержувача.

За таких обставин, позивачем не доведено факту прострочення відповідачем у справі виконання своїх зобов`язань за договором будівельного підряду №16П від 12.08.2014, та відповідно наявності підстав для стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання зобов`язання.

Таким, чином позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 30507,03 гривень, 3% річних в розмірі 9 329, 47 гривень, пені в розмірі 4 253,62 гривень задоволенню не підлягають.

Судові витрати (судовий збір) у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 гривень.

У п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Так, в підтвердження понесення витрат на правову допомогу, заявником надано копію договору про надання правової допомоги від 09.12.2020, укладеного між адвокатом Гасан Дмитром Анатолійовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «ПРОГРЕС» (замовник).

За умовами п.п.1.1, 1.4.1 договору виконавець зобов`язується надати правову допомогу замовнику шляхом підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів в господарській справі про стягнення грошової заборгованості з відповідача ПАТ «СУ №112 «Стальконструкція» по договору будівельного підряду №16П від 12.08.2014, а виконавець оплатити правову допомогу виконавця.

Вартість роботи, виконаної виконавцем, за підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, складається з розрахунку: 500,00 гривень за один час роботи виконавця (п. 1.4.2 договору).

Згідно п.п. 1.4.3, 1.4.4 оплата правової допомоги виконавцем проводиться на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт в день їх підписання.

У розділі 3 договору визначений строк його дії, з 09.12.2020 до повного виконання сторонами зобов`язань по договору.

На виконання договору про надання правової допомоги сторони підписали акти здачі-приймання виконаних робіт від 07.03.2021, 24.12.2020, 24.02.2021 на загальну суму 9000,00 гривень.

Позивачем були оплачені юридичні послуги за актами здачі-приймання виконаних робіт від 07.03.2021, 24.12.2020, 24.02.2021 в загальному розмірі 9000,00 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Враховуючи обґрунтованість, доведеність обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості в розмірі 9000,00 гривень, що були понесені відповідачем за надання юридичних послуг (правової допомоги) та часткове задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 130, 185, 191, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (юридична адреса: 87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Мартенівська, будинок 16; адреса для листування: 87501, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 29, квартира 39; ) до Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване Управління №112 «Стальконструкція» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Євпаторійська, будинок 49; ), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, будинок 18-Б; ) про стягнення 113 424,48 гривень, з яких 69 334,16 гривень - основний борг, 30 507,03 гривень - інфляційних втрат, 9 329, 47 гривень - 3% річних, 4 253,62 гривень пеня, задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 5548,30 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване Управління №112 «Стальконструкція» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Євпаторійська, будинок 49; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (юридична адреса: 87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Мартенівська, будинок 16; адреса для листування: 87501, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 29, квартира 39; ) основний борг в сумі 63785,86 гривень, відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1293,02 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5321,59 гривень.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 30507,03 гривень, 3% річних в розмірі 9 329, 47 гривень, пені в розмірі 4 253,62 гривень відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 16.03.2021 підписано повний текст рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (юридична адреса: 87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Мартенівська, будинок 16; адреса для листування: 87501, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 29, квартира 39; )

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Спеціалізоване Управління №112 «Стальконструкція» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Євпаторійська, будинок 49; )

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, будинок 18-Б; )

Суддя С.М. Фурсова