ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р. м. Київ Справа №911/3249/20

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/3249/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Супрунюк Надії Миколаївни, ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтерпрайм стар» (07400, Київська обл., м. Бровари, бульв. Незалежності, 31, оф. 20)
про стягнення 39558,56 грн
без повідомлення (виклику) сторін

обставини справи:

Фізична особа-підприємець Супрунюк Надія Миколаївна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтерпрайм стар» (далі - відповідач) 39558,56 грн, з яких 39221,00 грн заборгованості з оплати вартості наданих послуг за договором перевезення вантажу від 29.07.2020 №7-0047, 112,52 грн 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання, 225,04 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором перевезення вантажу від 29.07.2020 №7-0047.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2020 у справі №911/3249/20 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

У встановлений строк від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог з документами на виконання вимог ухвали від 16.11.2020 у справі №911/3249/20, якими позивач усунув недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2020 відкрито провадження у справі №911/3249/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 11.12.2020 строк відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.12.2020 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент надходження позову до суду.

Згідно з п.1 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі повернувся до суду відділенням поштового зв`язку без вручення адресату.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб - порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтерпрайм стар» (далі - Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Супрунюк Надією Миколаївною (далі - Експедитор 2) укладено договір перевезення вантажу від 29.07.2020 №7-0047 (далі - договір), відповідно до умов якого Експедитор 2 зобов`язується приймати до перевезення і доставляти довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати особі, яка має право на отримання вантажу (одержувачу), а Експедитор зобов`язується оплатити надані послуги по перевезенню вантажу (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору найменування, вид, кількість (об`єм, маса), характер, властивості і умови перевезення вантажу, строки перевезення, відправника і утримувача, спосіб і місце завантаження і розвантаження, особливі умови перевезення зазначаються Експедитором у письмовій заявці, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.1.3 договору вартість послуг по кожному перевезенню вантажу визначаються за погодженням сторін і зазначається в заявці.

Експедитор зобов`язаний в письмовій формі (заявці) повідомити Експедитора 2 про необхідність подачі автомобільного транспорту для завантаження вантажу та оплатити вартість послуг по перевезенню вантажу (п.2.1.1 та п.2.1.4 договору).

Відповідно до п.3.1 договору вартість послуг по перевезенню вантажу обумовлена в заявці, кожне перевезення оплачується Експедитором за рахунок коштів замовника, шляхом перерахування, на банківський рахунок Експедитора 2 або готівковими коштами.

Згідно з п.3.2 договору послуги Експедитора 2 (зазначені в п. 3.1 цього договору), надані по цьому договору, оплачуються Експедитором за кожною заявкою на перевезення вантажу через 14 банківських днів після отримання виставлених Експедитором 2 оригіналів документів: ЦМР, а також рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної, виписаних датою розвантаження автомобіля, інших документів, якщо такі вказані в заявці на перевезення вантажу та оригіналу договору.

Відповідно до п.4.1 договору сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором.

Експедитор 2 несе повну матеріальну відповідальність за ушкодження вантажу під час його транспортування відповідно до діючих нормативно-правових актів, міжнародних Конвенцій та даного договору. У випадку повної або часткової втрати вантажу, його пошкодження або зниження якості, що трапилося під час транспортування, Експедитор 2, на підставі письмового звернення Експедитора, підтвердженого актом Торгово-Промислової Палати України, документами про вартість вантажу та документами про інші витрати, понесені Експедитором щодо вантажу, зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту звернення відшкодувати вартість втраченого або пошкодженого вантажу та витрати, понесені Експедитором щодо цього вантажу. В разі затримки перерахування коштів Експедитору 2 Експедитором останній виплачує штрафну пеню в розмірі 0.2% від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення. В разі повної чи часткової втрати/пошкодження/зниження якості вантажу Експедитор має право зменшити суму вартості послуг, що підлягає сплаті Експедитору 2, пропорційно до кількості втраченого/пошкодженого/неякісного вантажу, а разі втрати/пошкодження/зниження якості всієї кількості вантажу - не оплачувати неналежно надані послуги (п.4.6 договору).

Відповідно до п.7.1 договору даний договір вступає в дію з моменту його підписання і діє протягом 365 календарних днів.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору одна із сторін не повідомить у письмовій формі іншу сторону про припинення дії договору, строк дії договору продовжується на рік (п.7.2 договору).

Між сторонами договору була підписана заява №4-29/07/2020 до договору №7-0047 на надання транспортних послуг в міжнародному сполученні, якою визначено істотні умови перевезення вантажу, а саме дату та час завантаження, адреса завантаження, адреса вивантаження, дата доставки вантажу та вартість перевезення і терміни оплати, а саме 1200 EUR по курсу НБУ на день розмитнення, безготівковий розрахунок за отриманням оригіналів документів 10 банківських днів (заява, рахунок, акт, договір, CMR - 2 шт.).

Як зазначає позивач на виконання умов договору та вищезазначеної заяви ним було здійснено перевезення вантажу до місця призначення і видано його вантажоотримувачу, що підтверджується відміткою отримувача у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR АVC-2002 №UA100000/2020/888400, завірена копія якої залучена до матеріалів справи.

Для здійснення оплати за надані позивачем послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні останнім виставлено відповідачу рахунок №31/9503 від 10.08.2020 на суму 39221,00 грн, копія якого залучена до позову.

Позивач стверджує, що ним надіслано на адресу відповідача для здійснення останнім оплати наданих послуг оригінали документів, зазначених в укладеному між сторонами договорі на перевезення вантажу від 29.07.2020 №7-0047 та заяві №4-29/07/2020 до договору №7-0047 на надання транспортних послуг в міжнародному сполученні, на підтвердження чого до матеріалів справи додано експрес-накладну «Нова Пошта» від 16.08.2020 №7039.

За переконанням позивача, відповідач своїх договірних зобов`язань щодо здійснення оплати вартості наданих послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією від 28.09.2020 №1, якою вимагав негайно погасити заборгованість за надану позивачем послугу з перевезення вантажу у сумі 39221,00 грн. Надіслання зазначеної претензії на адресу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями опису вкладення у цінний лист від 29.09.2020 та накладною «Укрпошта» від 29.09.2020 №88. Проте зазначена кореспонденція була повернута на адресу позивача з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Положеннями ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частино 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором перевезення вантажу від 29.07.2020 №7-0047.

На підтвердження прострочення виконання відповідачем його грошових зобов`язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні позивач посилається на договір перевезення вантажу від 29.07.2020 № 7-0047, заяву №4-29/07/2020 до договору № 7-0047 на надання транспортних послуг в міжнародному сполученні, експрес-накладну «Нова Пошта» від 14.08.2020 №7039, яка, на переконання позивача, підтверджує направлення відповідачу оригіналів документів, що визначені п.3.2 договору та зазначеною заявою на надання послуг в міжнародному сполученні, від дати отримання яких розпочинає перебіг строк, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок за надані позивачем послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, в порушення зазначених норм законодавства позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів направлення відповідачу визначених в п.3.2 укладеного між сторонами у справі договору та заяві відповідача документів.

З наданої позивачем до суду копії експрес-накладної «Нова Пошта» від 14.08.2020 №7039 судом встановлено, що за даною накладною було здійснено відправлення поштової кореспонденції (документів) приватною особою ОСОБА_1 з відділення №1 смт Ратне приватній особі ОСОБА_2 до відділення №365 м. Київ.

В той же час, доказів того, що зазначені особи є уповноваженими особами позивача та відповідача, а також того, що сторони в укладеному між ними договорі погодили надіслання документів у зазначеному порядку, матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачем в порушення ст.ст.74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не надано суду належних доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування, а саме належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують направлення позивачем відповідачу визначених у п.3.2 укладеного між сторонами у справі договору та зазначеній вище заяві відповідача документів, з надісланням (отриманням) яких сторони пов`язують настання обов`язку у відповідача з оплати вартості наданих транспортних послуг, зокрема щодо строку виконання такого грошового зобов`язання.

За вказаних вище обставин строк оплати відповідачем наданих йому позивачем послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні станом на час розгляду даної справи судом вважається таким, що не настав, а позивач іншого належними та допустимими доказами суду не довів.

Крім того суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи додано заяву №4-29/07/2020 до договору №7-0047 на надання транспортних послуг в міжнародному сполученні, якою визначено істотні умови перевезення вантажу, в тому числі, дату та час завантаження - 06.07.2020, адресу завантаження - Нідерланди, 2182 DR Hillegom, Leidsestraat, адресу вивантаження - м. Вишневе, вул. В`ячеслава Чорновола, 1, та дату доставки вантажу 11-12.07.2020. Водночас, як вбачається з доданої до матеріалів справи копії міжнародної товарно-транспортної накладної CMR АVC-2002 №UA100000/2020/888400, позивачем було здійснено перевезення вантажу у міжнародному сполученні 06-09.08.2020 з місця завантаження - 2182 DR Hillegom, Leidsestraat 100, Holland, до місця розвантаження - Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Віта Поштова, вул. Київська, 3, отримувач ОСОБА_3 .

Таким чином, додана до матеріалів справи копія міжнародної товарно-транспортної накладної CMR АVC-2002 №UA100000/2020/888400 не підтверджує надання позивачем відповідачу транспортних послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні на умовах, визначених в заяві №4-29/07/2020 до договору №7-0047 на надання транспортних послуг в міжнародному сполученні.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в заявлено розмірі, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позову.

Відшкодування судових витрат відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Супрунюк Надії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтерпрайм стар» (07400, Київська обл., м. Бровари, бульв. Незалежності, 31, оф. 20, ідентифікаційний код 42421795) про стягнення 39558,56 грн, з яких 39221,00 грн основного боргу, 112,52 грн 3% річних та 225,04 грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.03.2021.

Суддя О.О. Третьякова