СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р. Справа № 922/2331/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є., суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Казакової О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Єфремова І.В., довіреність від 29.12.2020 №05-1/07-221

від відповідача-1, не з`явився

від відповідача-2, адвокат Бабич Ю.В., ордер АР №1025897 від 12.10.2020

від третьої особи - адвокат Грачов Є.О., довіреність від 30.12.2020 №333

розглянувши у відкритому судовому засіданні (режимі відеоконференції) в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСТАР", м. Харків (вх. № 3531Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 (повний текст рішення складено 30.11.2020, суддя Бринцев О.В.) у справі № 922/2331/20

за позовом Акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "УКРЕНЕРГО", м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСТАР", м. Харків

2. ОСОБА_1 , м. Харків

про стягнення 508888,96 грн.

ВСТАНОВИЛА:

23.07.2020 позивач, АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ТЕХНОСТАР" та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО", в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача як солідарних боржників 508 888,96 грн., що включає в себе: заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачена гарантійна сума) в розмірі 477820,24 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 20055,36 грн., інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 7645,12грн., 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 3368,24 грн., а також витрати зі сплати судового збору (т.1, а.с. 1-12).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-1 грошового зобов`язання згідно з Договором про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ та невиконання відповідачем-2 Договору поруки від 30.11.2017 №15812/17-ГВ-П.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 у справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №922/2331/20 та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПрАТ «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» м.Київ (т.1, а.с. 99-101).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 у справі №922/2331/20 позов задоволено частково (т.2, а.с. 107-116).

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСТАР" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" 477 820,24 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачена гарантійна сума); 20 000,56 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань; 3 822,56 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань; 3 368,24 грн. - 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСТАР" на користь Акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" витрати зі сплати судового збору в розмірі 3787,59 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" витрати зі сплати судового збору в розмірі 3787,58 грн. В решті позову відмовлено.

В оскаржуваному рішенні суд дійшов висновку, що позивач АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ", врахувавши факт настання гарантійного випадку за Гарантією виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ , виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ шляхом перерахування ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" грошових коштів у розмірі 477820, 24 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем-1, ТОВ "ТЕХНОСТАР" та відповідачем-2 ОСОБА_1 обов`язку щодо відшкодування фактично сплаченої за гарантією суми, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 477820,24 грн є обґрунтованими.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач-1, ТОВ "ТЕХНОСТАР" звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову про стягнення з відповідачів як солідарних боржників 505 011,60 грн., що включає в себе: заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачена гарантійна сума) 477820,24 грн.; пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 20000,56 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 3822,56 грн.; 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 3368,24 грн. (т.2, а.с .146-151).

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи в аспекті повного дослідження питання відсутності факту порушення відповідачем-1 зобов`язань перед ПрАТ «Укренерго», тобто відсутність гарантійного випадку.

Помилково визнав підписанта вимоги №01/3970 від 31.01.2020 повноваженою на підписання такої вимоги особою.

Скаржник зазначає, що господарський суд дійшов помилкового висновку, що сторона договору може в односторонньому порядку припинити взяті на себе зобов`язання з належного оформлення вимоги №01/3970 від 31.01.2020 в аспекті проставлення печатки.

Також, скаржник вважає, що суд припустився не правильного застосування положень Постанови правління НБУ від 15.12.2004 №639 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах».

Апелянт звертає увагу, що факт порушення принципалом зобов`язань за договором має бути підтверджено належними доказами, які дадуть можливість гаранту встановити достовірність вимоги та відсутність зловживань з боку бенефіціара, однак разом з вимогою не надано жодних доказів факту порушення відповідачем-1 своїх зобов`язань

Відповідачем-1 взагалі не було допущено порушення основного зобов`язання забезпеченого гарантією.

Скаржник стверджує, що вимога підписана фінансовим директором ОСОБА_2 , хоча відповідно до наданого позивачем витягу ЄДР щодо ПрАТ «Укренерго» правом першого підпису наділені : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а від так має місце підписання вимоги неповноважною особою.

Також, надіслана вимога не містить печатки, що не заперечується позивачем, хоча сторони визначили її обов`язковим реквізитом документу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 року визначено колегію у складі: Радіонова О.О. - головуючий суддя, судді: Зубченко І.В., Гребенюк Н.В. (т.2, а.с. 135)

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСТАР" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 у справі № 922/2331/20, встановлено учасникам справи строк до 01.02.2021 року включно, для подання відзивів на апеляційну скаргу (т.2, а.с. 166-167).

22.01.2021 до Східного апеляційного господарського суду від ПрАТ «Укренерго» надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, а рішення суду від 19.11.2020 по справі №922/2331/20 прийнятим з законних підстав на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих сторонами по справі доказів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 призначено справу № 922/2331/20 до розгляду на 03.03.2021 о 10:30 год. (т.2, а.с 219-220).

09.02.2021 та 17.02.2021 від позивача надійшли клопотання, у яких останній просить суд розглянути справу без участі представника АТ «Банк Інвестицій та заощаджень», відмовити ТОВ «Техностар» в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 у справі №922/2331/20 залишити без змін (т.2, а.с. 221-223).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі №922/2331/20 оголошено перерву до 15.03.2021 об 11:00 год. (т.2, а.с 242-244).

05.03.2021 до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т.2, а.с. 248-249).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 року, у зв`язку з відпустками судді Зубченко І.В. та судді Гребенюк Н.В. визначено колегію у складі: Радіонова О.О. - головуючий суддя, судді: Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф. (т.2, а.с. 255)

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 задоволено клопотання позивача про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції 15.03.2021 о 11.00 год.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі ТОВ «Техностар» та просив суд її задовольнити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, щодо доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПрАТ "УКРЕНЕРГО" щодо доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Скаржник, ТОВ «Техностар» в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце судового засідання, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача 1, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

30.11.2017 між ПАТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" (Гарант) та ТОВ "ТЕХНОСТАР" (Принципал) було укладено Договір про надання банківської гарантії №15812/17-ГВ (т. I, а.с. 13-15), відповідно до предмету якого Гарант надає за заявою Принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору (Гарантія), а саме: Договору, що буде укладений між ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" (Бенефіціар) та Принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ВРП-750 кВ ПС 750 кВ "Північноукраїнська" шляхом заміни існуючих роз`єднувачів та шинних опор 750 кВ на нові, с. Заруддя, Роменського району, Сумської обл. Інв. №0-6 Інші завершальні будівельні роботи, код згідно ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, код за ДК 021:2015 (CPV): 45450000-6", що підтверджується Протокольним рішенням від 08.11.2017 №326-КС. При цьому Гарантія видається Гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення виконання договору №15812/17-ГВ на суму 477820,24 грн, яка є невід`ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі. Строк дії гарантії до 07.12.2018 включно (пункти 1.1., 1.2. Договору).

У відповідності до пунктів 2.1., 2.2. Договору сторони визначаються, що за надання Гарантії Принципал повинен у строк до 07.12.2017 сплатити на рахунок Гаранта винагороду в розмірі 13 378,97грн. Належне виконання Припципалом зобов`язань по цьому Договору забезпечується: неустойкою, передбаченою цим Договором; порукою ОСОБА_1 .

З підписанням цього Договору Принципал зобов`язується протягом 2 банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від Гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (пункт 3.4. Договору).

Згідно з пунктом 4.2. Договору сторони встановлюють, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених пунктом 3.4.1. даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 6.1. Договору сторони встановлюють, що Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між сторонами за умови відсутності будь-яких вимог до Гаранта з боку Бенефіціара після закінчення строку дії Гарантії.

Додатковими угодами від 28.09.2018 №1 та від 14.11.2018 №2 до Договору сторони змінили строк дії Гарантії, а саме відповідно до 07.01.2019р. та 07.03.2020 включно (т. 1, а.с. 16-17).

В подальшому, між ПАТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" (Кредитор/Гарант) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено Договір поруки від 30.11.2017 №15812/17-ГВ-П (надалі - Договір поруки, т. I, а.с. 20-22), відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором/Гарантом за належне виконання ТОВ "ТЕХНОСТАР" взятих на себе зобов`язань, що витікають з Договору про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ, укладеного між Кредитором/Гарантом та Боржником/Принципалом, а саме: протягом 2 банківських днів з моменту сплати Кредитором/Гарантом грошових коштів за Банківською гарантією забезпечення виконання зобов`язань №15812/17-ГВ на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від Кредитора/Гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Кредитору/Гаранту в повному обсязі всі витрати. Поручитель відповідає перед Кредитором/Гарантом у повному обсязі. Боржник/Принципал і Поручитель відповідають перед кредитором/Гарантом як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора/Гаранта вимагати виконання Зобов`язань, вказаних у пункті 1.1. цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від Боржника/Принципала та Поручителя разом, так і від кожного окремо (пункти 1.1., 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору поруки Кредитор/Гарант набуває право вимагати від Поручителя виконання Зобов`язання, що випливає із Договору гарантії при умові, якщо в установлений Договором гарантії строк виконання Боржником/Принципалом Зобов`язання не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати Зобов`язання Боржника/Принципала.

У відповідності до умов Гарантії виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ, ПАТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" цим безумовно, тобто за першою вимогою Беніфіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити Беніфіціару протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги Беніфіціара, передбаченою цією Гарантією, грошову суму, в розмірі 477820,24 грн у випадку порушення принципалом зобов`язань за договором(т. I, а.с. 18-19).

Гарант протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги зобов`язується сплатити Бенефіціару грошову суму в межах суми Гарантії. Письмова вимога Бенефіціара надсилається через Банк Бенефіціара. Письмова вимога Бенефіціара має бути підписана належним чином уповноваженою особою Бенефіціара, яка має право першого підпису згідно з карткою із зразками підписів Бенефіціара та скріплена печаткою Бенефіціара. Справжність підпису на письмовій вимозі Бенефіціара має бути підтверджена Банком Бенефіціара. Ця гарантія є безвідкличною та безумовною.

Як зазначав позивач у позовній заяві, 11.02.2020 на адресу АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" разом із супровідним листом АТ "Державний ощадний банк України" від 03.02.2020 №31/10-09/147/8485/2020/00/вих надійшла вимога НЕК "УКРЕНЕРГО" від 31.01.2020 №01/3970 про сплату коштів за банківською гарантією від 16.11.2018 №15812/17-ГВ), в якій НЕК "УКРЕНЕРГО" повідомила АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" про те, що ТОВ "ТЕХНОСТАР" порушено строки виконання робіт за Договором підряду від 07.12.2017 №80-4/3480-17 та станом на день направлення вимоги не виконало роботи на суму перерахованої Принципалу попередньої оплати, чим грубо порушено умови Договору. У зв`язку з цим вимагає сплатити суму в розмірі 477820,24 грн. на рахунок НЕК "УКРЕНЕРГО" (т. 1, а.с. 23-24 зворотна сторона).

Повідомленням-вимогою від 13.02.2020 вих. №03-9/02/791 АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" звернулося до ТОВ "ТЕХНОСТАР", в якій повідомило останнього про те, що на адресу Гаранта від ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" надійшла вимога від 31.01.2020 №01/3970 по Банківській гарантії від 16.11.2018 №15812/17-ГВ про сплату гарантійної суми в розмірі 477820,24 грн. у зв`язку з настанням гарантійного випадку - Принципал неналежно виконав свої зобов`язання за Договором від 07.12.2017 №80-4/3480-17. У зв`язку з цим вимагало від Принципала відшкодування фактично сплаченої за Гарантією суми в розмірі 477820,24 грн (т. 1, а.с. 32-33).

Платіжним дорученням від 26.02.2020 №259929 АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" перерахувало ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" грошові кошти в сумі 477820,24 грн з призначенням платежу - "Оплата по гарантії №15812/17-ГВ від 16.11.2018, без ПДВ (вимога №01/3970 від 31.01.2020), (т. 1, а.с. 35).

03.03.2020 АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" надіслало на адресу ТОВ "ТЕХНОСТАР" повторну вимогу від 02.03.2020 вих. №05-1/04/1372 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по Гарантії виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ на виконання Договору про надання банківської гарантії, в якій вимагало від ТОВ "ТЕХНОСТАР" відшкодування Гарантійної суми у розмірі 477820,24 грн(т. 1, а.с. 36-39).

15.05.2020 АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" надіслало на адресу ОСОБА_1 вимогу від 12.05.2020 №05-1/04/3474 про відшкодування Гаранту фактично сплаченої гарантійної суми по Гарантії виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ на виконання Договору про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ та Договору поруки від 30.11.2017 №15812/17-ГВ-П (т.1, а.с. 40-43).

Вказані вище вимоги залишені відповідачем 1 та відповідачем 2 без задоволення.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до Господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути як з солідарних боржників з ТОВ "ТЕХНОСТАР" та ОСОБА_1 508 888,96 грн., що включає в себе: заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачена гарантійна сума) в розмірі 477820,24 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 20055,36 грн., інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 7645,12грн., 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 3368,24 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 7633,32 грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У відповідності до вимог статті 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639.

В силу вимог пункту 2 розділу І вказаного Положення безумовна гарантія - це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

За частиною пункту 1 глави 2 розділу III Положення у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Частинами 1, 2, 3 статті 563 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно частиною 1 статті 565 ЦК України передбачено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 3 статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарським судом вірно встановлено, що позивач АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ", врахувавши факт настання гарантійного випадку за Гарантією виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ (порушення відповідачем-1 ТОВ "ТЕХНОСТАР" (принципалом) строків виконання робіт за Договором підряду від 07.12.2017 №80-4/3480-17), виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ шляхом перерахування ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" грошових коштів у розмірі 477820, 24 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем-1, ТОВ "ТЕХНОСТАР" та відповідачем-2, ОСОБА_1 обов`язку щодо відшкодування фактично сплаченої за гарантією суми, судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 477820,24 грн.

Суд першої інстанції також не погодився з твердженням відповідача про те, що позивачем АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" не встановлено достовірності вимоги, а також те, що вона становить належне представлення, мотивовані посилання на пункт 36 Розділу V Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 №639.

Статтею 563 ЦК України не передбачено обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії. Натомість закон вказує, що до вимоги додаються документи, вказані в гарантії, тобто законодавство залишає на вирішення особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Згідно з пунктом 1 Розділу III Положення у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Тобто, вказане положення також не визначає обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, і також залишає на вирішення особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що умовами Гарантії виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ не передбачено надання гаранту АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" будь-яких документів або виконання будь-яких інших умов у випадку порушення принципалом ТОВ "ТЕХНОСТАР" зобов`язань за Договором підряду від 07.12.2017 №80-4/3480-17. Вказане свідчить про те, що вимога НЕК "УКРЕНЕРГО" від 31.01.2020 №01/3970 є достатньою підставою для виплати банківської гарантії.

Щодо твердження відповідача-1 про належне виконання останнім зобов`язань за Договором підряду від 07.12.2017 №80-4/3480-17, судом першої інстанції не прийнято до уваги, оскільки виконання зобов`язання в повному обсязі не спростовує того факту, що таке зобов`язання принципал виконав з порушенням умов договору.

Крім того, в провадженні Господарського суд Харківської області перебуває справа №922/1366/20 за позовом НЕК "УКРЕНЕРГО" до ТОВ "ТЕХНОСТАР" предметом розгляду якої є повернення невикористаної частини авансу та сплата штрафних санкцій за невиконання умов Договору підряду від 07.12.2017 №80-4/3480-17 на суму 816841,69 грн.

Отже, наявність господарського спору також не може свідчити про належне виконання відповідачем-1 зобов`язань за Договором підряду від 07.12.2017 №80-4/3480-17.

Аргументи скаржника в апеляційній скарзі, що відповідачем-1 не було допущено порушення основного зобов`язання забезпеченого гарантією, не приймаються, з підстав викладених вище.

Стосовно твердженням скаржника про те, що вимога НЕК "УКРЕНЕРГО" підписана неуповноваженою особою та не скріплена печаткою, суд апеляційної інстанцій не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, у супровідному листи АТ "Державний ощадний банк України" (Банку Бенефіціара) від 03.02.2020 №31/10-09/147/8485/2020/00/вих зазначено про те, що Банк підтверджує справжність підпису директора фінансового Дирекції фінансів НЕК "УКРЕНЕРГО" ОСОБА_2 на письмовій вимозі Бенефіціара. Також підтверджено, що ОСОБА_2 має право першого підпису згідно з карткою із зразками підписів Бенефіціара. Це означає, що вимога НЕК "УКРЕНЕРГО" підписана уповноваженою особою (т.1, а.с. 23)

Згідно з пунктом 3.5. Статуту НЕК "УКРЕНЕРГО" (т.1, а.с. 25 зворотна сторона, п.3.5), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2019 №437 (тобто після дати укладення Договору про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ) Товариство здійснює свою діяльність без застосування печатки. Тому підпис на вимозі Бенефіціара не був і не міг бути скріплений печаткою з огляду на те, що печатка вже не має жодного правового значення.

Тому у відповідності до положень статті 607 ЦК України зобов`язання в частині застереження абзацу 4 Гарантії виконання зобов`язань від 16.11.2018 №15812/17-ГВ, що стосуються печатки, є припиненими неможливістю їх виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає.

Такі обставини, а також усталений в судовій практиці в т.ч. Європейсього суду з прав людини принцип недопущення надмірного формалізму (справа "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), справа "Валчлі проти Франції" (Walchli v. France), справа "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" (Miragall Escolano and other v. Spain) виключають висновок про можливість визнання вимоги НЕК "УКРЕНЕРГО" від 31.01.2020 №01/3970 такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам Договору про надання банківської гарантії від 30.11.2017 №15812/17-ГВ.

Щодо вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів трьох відсотків річних, інфляційних та пені суд зазначає наступне.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних у розмірі 3368,24 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що нарахування здійснено вірно, з відповідністю положенням чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Натомість, при здійсненні нарахування інфляційних втрат, позивачем помилково застосовано індекс інфляції за березень 2020 року в розмірі 100,8%.

Суд зазначає, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №924/532/19).

За таких обставин, господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині солідарного стягнення інфляційних втрат в розмірі 3 822,56 грн.

Щодо вимог позивача про солідарне стягнення з відповідача - 1 та відповідача - 2 пені у розмірі 20055,36 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року, колегія суддів вказує таке.

У п.4.2. договору про надання банківської гарантії сторони погодили, що у разі порушення принципалом строків відшкодування гаранту витрат по гарантії, передбачених пунктом 3.4.1. договору, принципал сплачує гаранту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованість за кожен день прострочення.

За змістом п. 1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Боржник/принципал і поручитель відповідають перед кредитором/гарантом як солідарні боржники.

Перевіривши правильність нарахованої позивачем пені у розмірі 20055,36 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що її арифметично вірний розмір за період з 16.03.2020 по 09.06.2020 становить 20 000,56 грн, в частині 54,80 грн пеня нарахована безпідставно.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянтам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 року у справі №922/2331/20 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 273, 275, 276, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техностар», м.Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 у справі №922/2331/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 року у справі №922/2331/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.03.2021р.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Л.Ф. Чернота