ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021м. ДніпроСправа № 904/352/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127", м. Дніпро

про стягнення основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" і просить суд стягнути заборгованість у розмірі 276 309,93 грн, з яких: основний борг у розмірі 245 176,10 грн, пеня у розмірі 16 893,81 грн, 3% річних у розмірі 5 832,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 407,08 грн та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

04.03.2021 представник відповідача подав клопотання, в якому просив суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 у задоволенні клопотання Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

09.03.2020 представник відповідача подав клопотання, в якому просить суд розстрочити заборгованість на один рік рівними частинами.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 відповідач отримав 01.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 570. Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №2069/1920-ТЕ-4 від 23.09.2019 в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

У зв`язку з несвоєчасним виконання відповідачем умов договору щодо оплати поставленого природного газу, позивачем нараховано пеню у розмірі 16 893,81 грн, 3% річних у розмірі 5 832,94 грн та інфляційні втрати у розмірі 8 407,08 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов, натомість подав клопотання про розстрочення суми боргу на один рік.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач є неприбутковою організацією. Заборгованість відповідача перед позивачем виникла через систематичні неплатежі власників квартир перед відповідачем.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

23.09.2019 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Обслуговуючим кооперативом "Мандриківська 127" (далі - споживач) був укладений договір постачання природного газу № 2069/1920-ТЕ-4 (арк.с.21).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 3.8 договору, приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що ціна за 1 000 куб метрів природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Згідно пункту 4.2.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.10.2019 (арк.с.31) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.10.2019 по 31.10.2019 (включно) за цим договором складає 4 272,7604 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 5 127,3125 грн.

Відповідно до пункту 4.2.2 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 12.11.2019 (арк.с.32) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.11.2019 по 30.11.2019 (включно) за цим договором складає 4 899,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 5 878,80 грн.

Згідно пункту 4.2.3 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 09.12.2019 (арк.с.33) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.12.2019 по 31.12.2019 (включно) за цим договором складає 4 276,6985 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 5 132,035 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 27.12.2020 (арк.с.34) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.01.2020 по 30.04.2020 (включно) за цим договором складає 5 500,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 6 600,00 грн.

Згідно пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 5 від 28.01.2020 (арк.с.35) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) за цим договором складає 4 650,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 5 580,00 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 24.02.2020 (арк.с.36) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.02.2020 по 29.02.2020 (включно) за цим договором складає 3 948,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 4 737,60 грн.

Згідно пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 7 від 23.03.2020 (арк.с.37) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.03.2020 по 31.03.2020 (включно) за цим договором складає 3 396,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 4 075,20 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 8 від 30.04.2020 (арк.с.38) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.04.2020 по 30.04.2020 (включно) за цим договором складає 2 897,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 3 476,40 грн.

Згідно пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 9 від 22.05.2020 (арк.с.40) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.05.2020 по 31.05.2020 (включно) за цим договором складає 2 275,72 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 2 730,86 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 22.06.2020 (арк.с.41) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.06.2020 по 30.06.2020 (включно) за цим договором складає 2 142,28 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 2 570,736 грн.

Згідно пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 11 від 22.07.2020 (арк.с.42) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.07.2020 по 31.07.2020 (включно) за цим договором складає 2 297,530 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 2 757,036 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 13 від 31.07.2020 (арк.с.44) ціна за 1 000 куб.м. природного газу з 01.08.2020 по 31.08.2020 (включно) за цим договором складає 2 979,160 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 3 574,992 грн.

Пунктом 5.1 договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 11.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач за період жовтень 2019 липень 2020 поставив відповідачу природний газ на суму 359 676,10 грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (арк.с.45-54). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач частково оплатив поставлений природний газ на суму 114 500,00 грн, що підтверджується банківськими виписками (арк.с.55-63).

На час прийняття рішення, доказів оплати поставлено природного газу у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 245 176,10 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати заборгованості. Відповідно до пункту 5.1 договору, строк оплати поставленого природного газу є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у розмірі 0,03 грн від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 245 176,10 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати, згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 16 893,81 грн за період з 26.11.2019 по 31.12.2020.

Враховуючи що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого природного газу, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним. Тому, вимога щодо стягнення пені у розмірі 16 893,81 грн підлягає задоволенню.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 832,94 грн за період 26.11.2019 по 31.12.2020 та інфляційних втрат у розмірі 8 407,08 грн за період січень листопад 2020.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, зазначає що він є правильним, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розстрочення заборгованості

Відповідачем заявлено клопотання, в якому просить суд розстрочити заборгованість на 1 рік рівними частинами.

Як вже зазначалось, клопотання обґрунтовано тим, що відповідач є неприбутковою організацією. Заборгованість відповідача перед позивачем виникла через систематичні неплатежі власників квартир перед відповідачем.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту приписів статті 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що розстрочення виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується після набрання рішенням законної сили, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, надані заявником до заяви документи, суд дійшов висновку що наведені обставини не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна розстрочити.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відтак, посилання заявника на те, що він не є прибутковою організацією не є достатньою підставою для звільнення його від виконання господарського зобов`язання та розстрочення виконання рішення суду.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відсутність грошових коштів не є виключною обставиною та має негативний вплив на фінансовий стан не лише заявника, а й стягувача у справі та здійснювану ним господарську діяльність.

Водночас, заявником, у розумінні наведених вище приписів законодавства, не обґрунтовано в чому полягає виключність обставин, якими він обґрунтовує свою вимогу щодо розстрочення виконання рішення.

До того ж, заявником не надано доказів того, що він зможе виконати рішення суду.

Також, Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони, якою у даному випадку є позивач.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З огляду встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для розстрочення заборгованості.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 4 144,65 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 90; ідентифікаційний код 35542792) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 245 176,10 грн, пеню у розмірі 16 893,81 грн, 3% річних у розмірі 5 832,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 407,08 грн та судовий збір у розмірі 4 144,65 грн.

У задоволенні клопотання Обслуговуючого кооперативу "Мандриківська 127" про розстрочення заборгованості відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Суддя Я.С. Золотарьова