ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/11359/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.,

та представників

позивача: Дасюк В.В.,

відповідача, третіх осіб: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 (судді Разіна Т.І., Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 (суддя Удалова О.Г.)

у справі № 910/11359/19

за позовом Фермерського господарства "Урожай-Тео"

до Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) Державний реєстратор комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_1;

2) Державний реєстратор комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_5;

3) Державний реєстратор комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне агропромислове підприємство "Агропродсервіс"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Урожай-Тео" звернулось до господарського суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - МЮУ) про зобов`язання вчинити дії, а саме: визнати протиправним та скасувати наказ МЮУ "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень" № 2296/5 від 06.07.2018; відновити становище, яке існувало до прийняття МЮУ наказу "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" № 2296/5 від 06.07.2018; поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суди попередніх інстанцій встановили такі обставини.

04.04.2018 між ТОВ "Теофіпілка" (правонаступник - ПрАП "Агропродсервіс"), як орендарем, та фізичними особами власниками земельних ділянок, як орендодавцями, було розірвано договори оренди землі за ініціативою орендодавців через неналежну сплату орендної плати.

У подальшому власники земельних ділянок уклали договори оренди із ФГ "Урожай-Тео".

13.04.2018, 19.04.2018 та 20.04.2018 державними реєстраторами - третіми особами 1, 2, 3 прийнято рішення про реєстрацію угод про припинення договорів оренди земельних ділянок з ПрАП "Агропродсервіс".

23.06.2018 ПрАП "Агропродсервіс" звернулось зі скаргою до МЮУ, в якій просило скасувати рішення про реєстрацію угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених з ПрАП "Агропродсервіс" та договорів оренди земельних ділянок, укладених з позивачем.

06.07.2018 за результатом розгляду скарги третьої особи МЮУ прийнято наказ "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" № 2296/5 від 06.07.2018, яким:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.04.2018 прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_1.

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.04.2018, прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_2.

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.04.2018 , прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_3.

- тимчасово заблоковано доступ державних реєстраторів прав на нерухоме майно комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань Тернопільської області ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.

Не погоджуючись із вказаним наказом МЮУ № 2296/5 від 06.07.2018, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому стверджує, що:

- відповідач всупереч вимогам пункту 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128 не запросив позивача та державних реєстраторів ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (треті особи 1, 2, 3) до розгляду скарги, в якій вони є заінтересованими особами;

- відповідач листом № 20145-33-18/19К від 26.06.2018 повідомив позивача про надходження скарги від ПрАП "Агропродсервіс" однак, такий спосіб повідомлення не є належним;

- відповідач направив позивачеві лист № 20145-33-18/19К від 26.06.2018, яким повідомив, що повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги буде опубліковане на відповідному веб-сайті 02.07.2018, проте опублікування даної інформації здійснено з порушенням встановленого строку та Порядку № 1128;

- у зв`язку з допущеним відповідачем порушенням позивач отримав вказаний лист вже після прийняття оскаржуваного наказу, а саме, 09.07.2018, тоді як засідання Комісії з розгляду скарги відбулося 05.07.2019. За доводами позивача, він був позбавлений можливості дізнатися про надходження скарги заздалегідь та надати свої пояснення;

- веб-сайт Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України актуальної інформації про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації у 2018 році не містить взагалі, а тому позивач жодним чином не міг дізнатися про дату розгляду спірної скарги Комісією та захистити свої права;

- відповідач до листа № 20145-33-18/19К від 26.06.2018, яким повідомив позивача про надходження скарги, долучив копію самої скарги без додатків, а відтак, ненадання позивачу документів, які додавались третьою особою до скарги, є порушенням п. 11 Порядку № 1128;

- відповідачем у висновку зазначено, що підставою для скасування державної реєстрації угод про припинення права оренди на земельні ділянки було недодання директором ПрАП "Агропродсервіс" установчих документів до заяв про припинення оренди; відсутність повноважень у директора укладати угоди на суму, що перевищує 100 000,00 грн без погодження Загальними зборами учасників товариства. Проте, вказані обмеження не були зареєстровані, відтак не мали юридичної сили. За твердженнями позивача наданий відповідачем лист Державного підприємства "Національні інформаційні системи" № 5042/06.3-11 від 30.11.2018 є неналежним доказом, оскільки він не є ані нормативно-правовим актом, ані розпорядчим актом, ані актом індивідуальної дії, а відтак, копія відповідного листа мала бути посвідчена в розумінні ст. 76 ГПК України, а тому такий лист не повинен братися до уваги судом при розгляді даної справи.

Суди обох інстанцій дійшли висновків, що спірний наказ прийнято відповідачем з порушенням законодавства, оскільки наявними матеріалами справи:

- підтверджено доводи позивача про те, що відповідач не повідомив позивача, як зацікавлену особу про розгляд скарги третьої особи, яка його стосується, у зв`язку з чим позивач не брав участі у розгляді скарги та не надав жодних пояснень з приводу поданої скарги, що є порушенням Порядку №1128;

- МЮУ при прийнятті спірного наказу не врахувало, що договори оренди, укладені між позивачем та орендодавцями, вчинені в порядку та у спосіб, що передбачені Цивільним кодексом України та умовами цих договорів, і це підтверджується рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 у справі №921/324/18;

- спростовано доводи відповідача щодо відсутності повноважень у особи при поданні заяв про припинення оренди з посиланням на рішення загальних зборів учасників третьої особи, оформлене протоколом № 2 від 21.03.2014, яким обмежено повноваження директора, зокрема, на укладання правочинів та розпорядження майном товариства на суму, що перевищує 100 000,00 грн, оскільки обмеження повноважень не були зареєстровані у передбаченому порядку; доказів реєстрації відповідного протоколу суду не надано; у відповідних договорах не зазначена ціна таких договорів; сторонами не було надано доказів того, що вартість майна становить більше, ніж передбачено статутом третьої особи, а відтак відсутні докази того, що директор третьої особи вийшов за межі своїх повноважень.

За таких обставин, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020, позов задоволено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями обох інстанцій, ПрАП "Агропродсервіс" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, згідно з подальшим уточненням, посилається на те, що суди неправильно застосували положення Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, не врахували висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які, на думку скаржника, свідчать про те, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про засідання комісії шляхом опублікування оголошення на своєму веб сайті; а також на відсутність на момент розгляду справи висновку Верховного Суду щодо застосування до подібних правовідносин ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 57-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. За доводами скаржника, в порушення вказаних приписів, державні реєстратори не перевірили обсяг повноважень директора ТОВ "Теофіпілка" під час державної реєстрації припинення права оренди ТОВ "Теофіпілка", що призвело до прийняття незаконних рішень про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ "Теофіпілка", відтак вважає спірний наказ законним, а його скасування - безпідставним. З наведених підстав скаржник просить судові рішення скасувати, ухвалити нове - про відмову в позові.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 20.10.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К.- головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить закрити касаційне провадження, оскільки вважає, що скаржником не підтверджено наявності заявлених підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах 1 та 4 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.

Отже, підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17.

Як правильно зазначено судами обох інстанцій, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Преамбулою Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі-Закон) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав передбачений ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" .

Положеннями ч. 1 ст. 37 даного Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Процедура розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначена Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (надалі - Порядок № 1128).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1128 для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду (п. 9).

Відповідно до п. 10 Порядку № 1128 (у відповідній редакцій) суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше, ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії (п. 11).

За висновками судів обох інстанцій, відповідач всупереч приписам п. 10 Порядку №1128 не повідомив запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги телефонограмою.

Водночас судами з`ясовано, що відповідач направив позивачу лист № 20145-33-18/19К від 26.06.2018, яким повідомив про надходження скарги від третьої особи та про те, що повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги буде опубліковане на відповідному веб-сайті 02.07.2018, що підтверджується відомістю простої письмової кореспонденції з відбитком календарного штемпеля та фіскальним чеком, однак позивач отримав вказаний лист вже після прийняття оскаржуваного наказу, а саме 09.07.2018, тобто після засідання Комісії з розгляду скарги.

За висновками судів обох інстанцій, наявними матеріалами справи підтверджено доводи позивача про те, що позивач не мав можливості з`явитися на засідання та скористатися правом на захист, надавши свої пояснення, оскільки відповідач не дотримався вимог Порядку № 1128 та належним чином не повідомив запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги шляхом направлення кореспонденції.

Щодо доводів відповідача про дотримання ним вказаних вимог у передбачений Порядком спосіб, а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту, то судами обох інстанцій їх спростовано, оскільки розміщення вказаного оголошення відбулось без дотримання встановленого Порядком строку, пізніше, ніж за два дні до засідання Комісії.

Крім того, судами обох інстанцій з`ясовано, що наявне на офіційному веб-сайті повідомлення відповідача розміщене в іншому розділі сайту, ніж той, про який зазначав відповідач, при цьому жодних вказівок та посилань стосовно того, де саме є розділ з відповідним оголошенням, сайт не містив.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів про те, що вказане оголошення на сайті відповідача не можна вважати належним повідомленням заінтересованих осіб, в тому числі позивача, з огляду на його розміщення з порушенням строку, передбаченого п. 10 Порядку № 1128, а також з недотриманням вимог щодо його змісту.

Також судами враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 826/9791/17, від 26.04.2019 у справі № 821/669/17, від 19.12.2017 у справі № 826/2537/17, згідно з якими неприбуття належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи; якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги; ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії у порядку визначеному пунктом 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5. Встановлені процедурні порушення розгляду скарги нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі судами правильно зауважено про важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги, оскільки вона безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта, інтересів якого вона стосується, на захист, зокрема, надання відповідним суб`єктом відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли, а тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Зважаючи на те, що відповідач не повідомив позивача, як зацікавлену особу про розгляд скарги третьої особи, яка його стосується, чим порушив Порядок №1128 та позбавив позивача права на участь у розгляді скарги та можливості заперечити проти вимог скарги, суди обох інстанцій дійшли висновків про те, що вказана обставина є достатньою для визнання протиправним та скасування Оспорюваного наказу.

За доводами скаржника, судами неправильно застосовано пункти 9, 10 Порядку №1128 та не враховано висновку Верховного Суду щодо його застосування до подібних правовідносин, викладеного у постанові від 06.06.2018 у справі №804/2296/17, де зазначено, що "суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що листи з копіями скарги власників земельних ділянок від 13.02.2017 та зазначенням, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарги буде опубліковано на офіційному веб - сайті Мінюсту були направлені відповідачем на адресу ТОВ "Агро ПлюС" 27.03.2017. Оскільки розгляд скарг відбувся 04.04.2017, то таке повідомлення обґрунтовано визнано своєчасним. 2) про час і місце розгляду скарги було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства Юстиції України 03.04.2017. Тобто відповідачем дотримано вимоги пунктів 9-11 Порядку щодо повідомлення скаржників, суб`єкта оскарження та заінтересованих осіб про час та місце розгляду скарги, направлення копій скарги".

Однак, як свідчить зміст наведеної постанови Верховного Суду, відповідачем у вказаній справі завчасно, а саме 27.03.2017, направлені поштовою кореспонденцією листи з копіями скарги на адресу зацікавлених осіб з копіями скарг власників земельних ділянок та зазначенням, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарги буде опубліковано на офіційному веб-сайті Мін`юсту; на засіданні Комісії присутні як скаржники, їх представник, представник ФГ "Подоляночка", так і представник позивача, чим спростовано твердження позивача щодо допущених відповідачем порушень процедурних питань, що передують розгляду скарги.

Щодо посилання скаржника на висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №810/328/18, де зазначено що розміщення 12.05.2017 Міністерством Юстиції України оголошення про розгляд скарги у відповідному розділі офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України свідчить, що відповідачем доведено виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо повідомлення зацікавлених осіб про розгляд 12.05.2017 скарги ТОВ "Універсам "Харків" у строк, достатній для забезпечення присутності зацікавлених осіб на засіданні Комісії, то такий висновок зроблено на підставі чинній на той час редакції Порядку № 1128, в якому не існувало обов`язку суб`єкта розгляду скарги повідомляти особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті.

Таким чином за висновком колегії суддів, доводи скаржника про неправильне застосування судами п.п. 9, 10 Порядку №1128 та про неврахування викладених висновків Верховного Суду не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, адже у наведених справах судами встановлено обставини, сукупність яких свідчила про належне та своєчасне повідомлення МЮУ зацікавлених осіб про надходження скарги та проведення засідання Комісії.

Натомість у даній справі колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що МЮУ не дотрималось приписів п.п.9, 10 та не надало достатніх та належних доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду скарги, чим позбавило останнього можливості прийняти в ньому участь, що є підставою для скасування наказу, прийнятого за результатом засідання Комісії з розгляду скарги ПрАП "Агропродсервіс".

Щодо доводів скаржника про необхідність викладення висновку щодо застосування до подібних правовідносин положень ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ("перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень") з урахуванням п. 57-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 №1127, колегія суддів зазначає таке.

Як стверджує скаржник, в порушення вищезазначених правових норм державні реєстратори ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Комунального підприємства Лазарівської сілської ради з питань Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не перевірили обсяг повноважень директора ТОВ "Теофіпілка", і не перевірили обсяг повноважень заявника під час державної реєстрації припинення права оренди ТОВ "Теофіпілка", до заяви про припинення оренди заявником не було додано установчих документів (Статуту), що визначають обсяг цивільної правоздатності та дієздатності ТОВ "Теофіпілка", що призвело до прийняття державними реєстраторами незаконних рішень про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ "Теофіпілка" за договорами оренди землі, та про державну реєстрацію права оренди ФГ "УРОЖАЙ - ТЕО" за договорами оренди землі.

Однак, колегія суддів зазначає, що приписами п. 57-1 Порядку № 1127 врегульовано порядок проведення державної реєстрації прав, що набуваються не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та встановлено необхідність подання документів, що визначають обсяг цивільної правоздатності, дієздатності фізичних та юридичних осіб, а також обсяг повноважень представника фізичної або юридичної особи.

Натомість у даній справі державними реєстраторами проведено державну реєстрацію припинення права оренди на підставі відповідних угод.

Відповідно до пункту 57 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Судами встановлено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 у справі № 921/324/18 встановлено, що в березні-квітні 2018 року директором ТОВ "Теофіпілка" ОСОБА_4 , як директором Товариства, обраним на посаду учасниками Товариства (що підтверджено випискою з протоколу № 1 Зборів засновників ТОВ "Теофіпілка" від 19.06.2001 та Наказом № 1 від 19.06.2001), прийнято рішення про розірвання 59 договорів оренди землі загальною площею 114,93 га на території Олексинської сільської ради Козівського району; державними реєстраторами прав на нерухоме майно комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань Тернопільської області третьою особою-1, третьою особою-2, третьою особою-3 здійснено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ "Теофіпілка", про що 13.04.2018 внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; у квітні 2018 року між 59 власниками земельних ділянок та господарством "Урожай-ТЕО", в особі його директора, було укладено нові договори оренди цих земельних ділянок, державну реєстрацію яких також було проведено у визначеному законом порядку; волевиявлення фізичних осіб - власників спірних земельних ділянок на розірвання договорів оренди землі з ТОВ "Теофіпілка" та укладення нових з ФГ "Урожай-ТЕО", підтверджується заявами свідків (всього 54 шт.), засвідченими посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій; наведене свідчить, що позивач, внаслідок укладення договорів оренди землі з їх власниками, набув право орендного користування 59 земельними ділянками, що в своїй сукупності складають земельний масив загальною площею 114,93 га на території Олексинської сільської ради, в порядку та у спосіб, передбаченими Цивільним кодексом України та умовами цих договорів".

Вказане рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/324/18 залишено без змін постановою Верховного Суду від 26.09.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 у справі №921/324/18 має преюдиціальне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

Таким чином, враховуючи, що державна реєстрація припинення права оренди проведена на підставі відповідних угод за правилами п. 57 Порядку № 1127, доводи скаржника про те, що судами неправильно застосовано приписи ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.57-1 Порядку № 1127 є безпідставними.

Статтею 309 ГПК України передбачено, що якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін,

Враховуючи, що за наслідком касаційного перегляду судових рішень у даній справі за викладеними в касаційній скарзі доводами колегією суддів не виявлено порушення або неправильного застосування судами норм матеріального права, підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/11359/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяМогил С.К.
Судді:Волковицька Н.О.
Случ О.В.