ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3448/20

Господарський суд Київської області, у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» (08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул.. Пономарьова 1, код 24222805)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» (15582, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Рівнопілля, Гостомельське шосе, 14, код 36806090);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» (14000, м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 7, код 41929085)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Пересувна механізована колона №55» (14010, м. Чернігів, вулиця Поповича, 1, )

про визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна та застосування наслідків індикаційного позову

встановив:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» про визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна та застосування наслідків віндикаційного позову.

11.03.2021 до Господарського суду Київської області директором позивача подано заяву №9/03-21 від 10.03.2021 (вх. № суду 73/21 від 11.03.2021) про забезпечення поданого ТОВ НВП «Водполімер» позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» про визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна та застосування наслідків віндикаційного позову.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що вона не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову справляється судовий збір у сумі - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтвердження виконання процесуального обов`язку сплати судового збору позивачем до заяви про забезпечення позову було додано оригінал платіжного доручення № 44 від 19.01.2021.

Як вбачається з інформації, яка міститься в автоматизованій системі «Діловодство спеціалізованого суду» (ДСС), платіжне доручення № 44 від 19.01.2021 було використане Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» в якості доказу оплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову №03-01/21 (вх. № суду 22/21).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» про забезпечення позову №03-01/21 (вх. № суду 22/21) розглянуто та залишено без задоволення.

Тобто, фактично позивачем двічі використано оригінал одного платіжного документу про сплату судового збору за подання двох заяв про забезпечення позову.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що платіжне доручення № 44 від 19.01.2021 не може вважатись доказом сплати позивачем судового збору, оскільки фактично сума судового збору за подання даної заяви про забезпечення позову до Державного бюджету України не надходила.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, з огляду на той факт, що платіжне доручення № 44 від 19.01.2021 не може вважатись доказом сплати судового збору за пред`явлення заяви про забезпечення позову № 9/03-21 від 10.03.2021 (вх. № суду 73/21 від 11.03.2021), суд доходить висновку, що позивачем не було сплачено до державного бюджету відповідної суми судового збору, у зв`язку з чим заява підлягає поверненню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 15.03.2021

Суддя Т.Д. Лилак