ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 березня 2021 року Справа № 903/965/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІВАЙ ВЕСТ», м.Київ

до відповідача: Державного підприємства «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України м.Луцьк

про стягнення 446 664, 57 грн.

Суддя Шум М. С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІВАЙ ВЕСТ» в позовній заяві від 08.12.2020 №216/1-20 просить суд стягнути з Державного підприємства «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України 446 664, 57 грн. з яких 445 957, 86 грн. основної суми боргу та 706, 71 грн. пені, а також судові витрати у справі в розмірі 21 699, 98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати отриманого згідно з договором купівлі-продажу №59-д від 18.11.2019 товару.

Ухвалою суду від 24.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в порядку ст.251 ГПК України подати суду: відзив на позов, всі письмові та інші докази, що підтверджують заперечення проти позову; надіслати позивачу копію відзиву та долучені до нього документи, докази відправки представити суду. Встанлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачу) та заперечень (відповідачу) якщо такі будуть подані протягом 15 днів з дня вручення.

Листом від 08.01.2021 представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 24.12.2020 надав суду оригінал платіжного доручення №668 від 07.12.2020 про сплату судового зборута копії видаткової накладної за №459 від 02.07.2020.

В клопотанні від 01.02.2021 представник позивача адвокат Лещенко Н.П. просить суд приєднати до матеріалів справи документи на підтвердження понесених позивачем витрат на послуги адвоката в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідач ухвалу суду отримав 30.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень №413 .

Відзиву від відповідача та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на адресу суду не надходило, водночас, 10.02.2021 від відповідача надійшло заперечення щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн., вважає їх безпідставними та необгрунтованими.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів

судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

встановив:

18.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дівай Вест» (надалі - «Позивач») та Дочірнім підприємством «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі - «Відповідач») укладено договір купівлі-продажу №59-д(поставки) товарів (з доставкою) (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язався поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари - Дизельне паливо (надалі іменується -Товар).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент) Товару Дизельне паливо. Кількість Товару, що підлягає поставці згідно умов цього Договору становить 60000 (шістдесят тисяч) літрів. Кількість Товару є орієнтовною, остаточна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором визначається відповідно до заявок Покупця, оформлених згідно вимог цього Договору, Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку Товару та не зобов`язаний замовляти Товар на всю суму, визначену Сторонами як ціна Договору.

Згідно п. 3.1. Договору ціна цього Договору становить 1 494 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 249 000,00 грн., що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості Товару. Ціна 1 л диз. палива - 24,90 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору.

Згідно п. 4.3. Договору сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар на протязі 30-60 днів календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п. 4.1., п. 4,2. цього Договору, проте у будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених Договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Постачальник здійснює поставку Товару на умовах DDP (склад покупця, транспортні витрати за рахунок постачальника). Покупець надає Постачальнику письмову заявку. У заявці Покупець вказує:

- найменування товару;

- кількість товару;

- найменування структурного підрозділу до складу якого постачається Товар;

- адреса місця постачання;

- перелік матеріально-відповідальних осіб, що уповноважені Покупцем одержувати Товар.

Постачальник розглядає заяву Покупця в 3 денний строк та акцептує її або надає Покупцю обґрунтовані заперечення у письмовій формі.

Пунктом 5.5. передбачено, що датою передачі Товару від Продавця Покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання Постачальником умов договору.

Згідно п. 7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. Передбачена законами України відповідальність застосовується з врахуванням положень цього Договору.

Відповідно до п. 7.3.3. Договору до правовідносин Покупця і Постачальника в частині визначення виду та розміру штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за порушення Покупцем взятих на себе згідно умов даного Договору зобов`язань, не застосовуються положення частини 2 статті 231 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за порушення Сторонами взятих на себе згідно положення цього Договору зобов`язань, встановлюються виключно у мовами цього Договору.

Пунктом 7.3.7 договору сторони погодили, що в разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Пунктом 7.3.12 Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань Покупця .

27.12.2019 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до Договору якою було продовжено дію договору до 31.12.2020 (а..15).

15.06.2020 сторонами підписано додаткову угоду №2 до договору якою доповнено п.3 Розділу ІІІ «Ціна договору» підпунктом 3.1.2. наступного змісту: «Ціна за 1л товару з 16.06.2020 становить:

-паливо дизельне 19,40 грн. за 1 літр;

- бензин А-92 20,30 грн. за 1 літр.

На виконання умов Договору, Постачальник здійснив поставку дизельного палива ДП - Л-Євро5-Во в кількості 7 715 літрів по ціні 149 701,86 грн, що підтверджується видатковою накладною №427 від 18.06.2020 (а.с.17) підписаною представником позивача про відпуск та представником відповідача про прийняття нафтопродуктів, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ТС/426 від 18.06.2020, що підтверджує факт поставки товару.

Крім зазначеного вище, за результатами здійснення такої господарської операції позивачем зареєстровано податкову накладну 26 від 18.06.2020, що підтверджується квитанцією №1 , а також акцизною накладною №504 від 18.06.2020 .

На виконання умов Договору, Постачальник (Позивач) здійснив поставку дизельного палива ДП в кількості 7 715 літрів по ціні 149 701,86 грн, що підтверджується видатковою накладною №459 від 02.07.2020 підписаною представником позивача про відпуск та представником відповідача про прийняття нафтопродуктів, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № ТС/460 від 02.07.2020 , що підтверджує факт поставки товару.

Водночас, за результатами здійснення такої господарської операції позивачем зареєстровано податкову накладну №4 від 02.07.2020, яка була прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №1 , а також поданою акцизною накладною №546 від 02.07.2020, яка теж прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією № 2.

На виконання умов Договору, Постачальник (Позивач) здійснив поставку дизельного палива ДП в кількості 7 715 літрів по ціні 146 554,14 грн, що підтверджується видатковою накладною №552 від 12.08.2020 підписаною представником позивача про відпуск та представником відповідача про прийняття нафтопродуктів, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № ТС/554 від 12.08.2020 , що підтверджує факт поставки товару.

Водночас, за результатами здійснення такої господарської операції позивачем зареєстровано податкову накладну №21 від 12.08.2020, яка була прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №1 , а також поданою акцизною накладною №652 від 12.08.2020, яка теж прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією № 2.

Враховуючи вищевикладене, на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товару на загальну суму 445 957,86 грн.

На вказаних видаткових накладних міститься підпис уповноважених представників обох сторін та скріплені печатками.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач 04.11.2020 направив на адресу Відповідача претензію №2/04.11 від 04.11.2020 з актом звірки взаєморозрахунків .

На день розгляду справи заборгованість становить 445 957,86 грн.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні- Покупцеві Товар (товари), а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отримання відповідачем поставленого товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору поставки, а також чинного законодавства на підставі оформлених відповідно до умов договорів видаткових накладних.

Судом встановлено, що в даному випадку відносини між ТОВ Дівай Вест та ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України носять договірний характер, укладений між ними договір купівлі-продажу №59-д(поставки) товарів (з доставкою) від 18.11.2019 недійсним судом не визнавався, розірваний не був.

Враховуючи вищевикладене, укладення між сторонами договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товарів, їх отримання відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в сумі 445 957,86 грн. Сума боргу повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому випадку не була спростована відповідачем.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування заборгованості по оплаті стало підставою для нарахування пені за прострочку виконання грошових зобов`язань та звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 4.3. Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар на протязі 30-60 днів календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п. 4.1., п. 4,2. цього Договору, проте у будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 706.01 грн за період з 12.10.2020 по 08.12.2020 на суму боргу 445 957,86 грн.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ, суд дійшов висновку, про правомірність нарахування та підставність до стягнення з відповідача 706,71 грн. пені.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження неотримання товару або спростування заявленого боргу.

Контррозрахунку нарахування пені відповідачем не подано.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача за договором купівлі-продажу №59-д (поставки) товарів (з доставкою) від 18.11.2019 підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 446 664,57 грн., в т.ч.:445 957,86 грн. основного боргу та 706,71 грн. пені.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 15 000,00 грн. витрат щодо надання правової допомоги.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, згідно з частиною 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі N 910/9111/17 та від 11.12.2018 року у справі N 910/2170/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІВАЙ ВЕСТ» (клієнт) та Адвокатським бюро "Сергія Пагера", укладено договір про надання правової допомоги №21-Ю(далі - договір).

Згідно рахунку на оплату від 03.12.2020 за №72 ТзОВ "ДІВАЙ ВЕСТ" за наданання правової допомоги згідно Договору №21 -Ю від 03.12.2020 здійснило перерахунок коштів в сумі 15 000,00 грн. на рахунок Адвокатського бюро "Сергія Пагера", що підтверджується платіжним дорученням від 07.12.2020 за №665.

Відповідно до Акту приймання - передачі наданих послуг №1 від 28.01.2021 вартість послуг виконавця за цим актом складає 15 000,00 грн.

Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом в рамках представництва інтересів клієнта як позивача в суді першої інстанції у господарській справі №903/965/20 було надано та заплановано надання наступних послуг:

1. Надання усної консультації включаючи консультації по телефону ціна послуг 2 год. х 1 000.00 грн. - 2 000, 00 грн..;

2. Аналіз документів та надання попередніх висновків щодо наявного спору - 3 год.х1 000,00 грн. - 3 000,00 грн.;

3. Аналіз судової практики з аналогічних спорів 3 год. х 1 000.00 грн. 3 000,00 грн.;

4. Підготовка та подання позовної заяви 6 год. х 1 000,00 грн. - 6 000,00 грн.;

5. Подання клопотань з приводу процесуальних питань - 1 год. - 1 000, 00 грн. -1000,00 грн.;

Враховуючи викладе, всього надано та виконано послуг на суму 15 000,00 грн.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 аналізуючи ГПК прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та підтверджений матеріалами справи факт надання Адвокатським бюро "Сергія Пагера" професійної правничої допомоги позивачу по справі №903/965/20, відповідно до статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що заява про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 6 699,98 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України (вулиця Ковельська, 41, місто Луцьк, 43016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДІВАЙ ВЕСТ (вулиця Шевченка, 1, м.Здолбунів, Здолбунівський район, Рівненська облсть, 35705, ) 446 664,57 грн. з яких 445 957, 86 грн. основної суми боргу, 706 грн. 71 грн. пені, а також 6 699,98 грн. витрат по сплаті судового збору та 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя М. С. Шум