ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа№ 910/13500/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020

у справі № 910/13500/20 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Бахтєєва Сергія Михайловича

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 126 032, 58 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бахтєєв Сергій Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 126032,58 грн заборгованості за договором № 1 від 23.12.2019, з яких: 95 970,00 грн основного боргу, 6719 грн пені, 1343,58 грн інфляційних втрат, 22 000,00 грн збитків, а також просить суд відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати вартості наданих послуг згідно договору № 1 від 23.12.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/13500/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ФОП Бахтєєва С.М. 95 970, 00 грн - основного боргу, 6 717, 90 грн - пені, 959, 70 грн - інфляційних втрат, 10 000, 00 грн - витрат на правову допомогу та 1 723, 64 грн - судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/13500/20 частково та ухватили у відповідній частині нове, яким позивні вимоги ФОП Бахтєєва С.М. про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат на правову допомогу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката не відповідають обставинам справи та наявним доказам. Так, апелянт стверджує, що вартість адвокатських послуг за договором про надання правничої допомоги від 05.02.2020 має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; позивачем не доведено надання йому послуг у відповідних сумах; в договорі не зазначено про розрахунок вартості послуг на професійну правничу допомогу; витрати на правничу професійну допомогу не співмірні з ціною позову, значенням справи для сторін.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020, справа № 910/13500/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/13500/20 в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долученого до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем отримано рекомендовану кореспонденцію суду 23.12.2020.

Рекомендований конверт з ухвалою суду, що надсилався за наявною в матеріалах справи адресою позивача, повернутий відділенням поштового зв`язку з відміткою: «за закінченням строку зберігання». Однак, від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Отже в силу приписів ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/13500/20 в апеляційному порядку.

В поданому позивачем відзиві на апеляційну скаргу, ФОП Бахтєєв С.М. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням було зменшено витрати на професійну правничу допомогу, однак відповідач все одно не згодний із сумою таких витрат і просить взагалі відмовити у їх відшкодуванні, що за доводами позивача не узгоджується з принципами господарського судочинства. Також позивач зазначає, що в додатковій угоді № 2 до договору про надання правової допомоги наведено усі розрахунки розміру гонорару адвоката. При цьому станом на час укладення вказаної угоди зобов`язання перед адвокатом фактично виконані позивачем у повному обсязі. Крім того, позивач звертає увагу на те, що саме неправомірні дії відповідача з відмови здійснити оплату наданих позивачем послуг стали підставою для настання відповідних витрат, що пов`язані з досудовим та судовим вирішенням спору.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.12.2019 між Фізичною особою-підприємецем Бахтєєвим С.М. (виконавець за договором, позивач у справі) та ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір № 1 (далі - договір), за яким виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з оренди екрану, відеопроцесору та здійснити їх монтаж-демонтаж у концертній і танцювальній залі, а замовник - оплатити вартість наданих послуг.

В п. 2.1 договору сторонами визначено, що договірна ціна становить 95 970,00 грн.

Замовник здійснює оплату фактично наданих послуг на розрахунковий рахунок виконавця відповідно до оформленого двостороннього акта здачі-приймання наданих послуг протягом 45 банківських днів з дати підписання цього акта (п. 2.3 договру).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що здача-приймання наданих послуг за цим договором оформлюється актом здачі-приймання послуг.

Між сторонами підписано протокол погодження договірної ціни до договору.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору позивачем надано послуги на загальну суму 95 970, 00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг № 1 від 26.12.2019.

За доводами позивача, на неодноразові його звернення до відповідача в позасудовому порядку щодо сплати наявної заборгованості за договором підприємство вказувало про оплату найближчим часом, однак зобов`язання так і не виконувались. Листом від 03.06.2020 № 51/8967 відповідач просив відстрочити виконання зобов`язань з оплати.

Оскільки договірні зобов`язання з оплати вартості наданих послуг не були виконані, Фізичною особою-підприємцем Бахтєєвим С.М. пред`явлено позов про стягнення 95 970,00 грн основного боргу, 6719 грн пені, 1343,58 грн інфляційних втрат, 22 000,00 грн збитків, а також судові витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки матеріалами справи підтверджено виконання позивачем зобов`язань за договором, які несплачені відповідачем, то позовні вимоги про стягнення основної заборгованості є обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення пені та інфляційних втрат судом здійснено перевірку вірності проведеного позивачем розрахунку та встановлено, що він не відповідає матеріалам справи, а тому частково задовольнив дані вимоги.

В частині вимог про стягнення збитків судом першої інстанції відмовлено в їх задоволенні з мотивів недоведеності позивачем наявності усього складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для відшкодування збитків.

Щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції, з урахуванням критеріїв розумності та співрозмірності, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та наявності підстав для стягнення 10 000,00 грн названих судових витрат.

Оскільки предметом оскарження у даній справі є рішення місцевого господарського суду лише в частині розподілу судових витрат, колегія суддів з урахуванням принципу диспозитивності господарського процесу, який кореспондується з положеннями ст. 269 ГПК України, здійснює перегляд даної справи в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, матеріалами справи підтверджується, що 05.02.2020 між позивачем (замовник за договором) та адвокатом - Савченко В.І. укладено договір про надання правничої допомоги (адвокатська угода), згідно умов якого замовник доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо представництва його інтересів з питань, пов`язаних з вирішенням спірних правовідносин з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за договором від 23.12.2019.

13.11.2020 між сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги (адвокатська угода), в якій сторонами узгоджено, що винагорода за надані адвокатом послуги щодо захисту прав ФОП Бахтєєва С.М. у взаємовідносинах з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за договором № 1 від 23.12.2019 про надання послуг з оренди екрану, відеопроцесора та їх монтаж-демонтаж в концертній і танцювальній залі ПК «Енергетик» для проведення заходів з нагоди святкування Дня Енергетика складає 20 000 грн.

Сторони виходять з того, що вартість наданих адвокатом послуг визначаються з розрахунку 400,00 грн. за один час роботи адвоката.

Зазначені кошти у розмірі 20 000 грн. сплачені за наступну роботу (послуги):

1. Послуги щодо представництва інтересів Замовника у правовідносинах з ДП «НАЕК «Енергоатом» з метою забезпечення прав ФОП Бахтєєва С.М. щодо отримання документів на підтвердження виконаних робіт (наданих послуг) в грудні 2019 р. в розмірі 5 000 грн. (500+540+320+3 640) , в тому числі:

- підготовка листа на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» з вимогою щодо надання документів - 1,2 год. - 500 грн.;

- витрати на поїздку з м. Києва до м. Южноукраїнська (430 км. в один бік) 06.02.2020 у розмірі 540 грн. поїздка здійснювалась особистим автотранспортом адвоката. Разом з тим, витрати для відшкодування адвокату розраховуються з огляду на вартість квитка на проїзд автобусом від м. Києва до м. Южноукраїнська, вартість якого становить 270 грн. в один бік;

- добові 320 грн;

- оплата за виконану роботу (судодень) з урахуванням того, що представництво здійснюється за межами м. Києва - 3 640 грн;

2. Послуги щодо представництва інтересів Замовника у переговорах з ДП «НАЕК «Енергоатом» в порядку досудового вирішення спору з метою забезпечення прав ФОП Бахтєєва С.М. щодо проведення оплати виконаних робіт (наданих послуг) в грудні 2019 р. в розмірі 5 000 грн (500+540+320+3 640), в тому числі:

- підготовка вимоги-претензії на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо сплати коштів - 1,2 год. - 500 грн;

- витрати на поїздку з м. Києва до м. Южноукраїнська 12.05.2020 у розмірі 540 грн поїздка здійснювалась особистим автотранспортом адвоката. Разом з тим, витрати для відшкодування адвокату розраховуються з огляду на вартість квитка на проїзд автобусом від м. Києва до м. Южноукраїнська, вартість якого становить 270 грн. в один бік;

- добові 320 грн;

- оплата за виконану роботу (судодень) з урахуванням того, що представництво здійснюється за межами м. Києва - 3 640 грн.

3. Винагорода адвокату за представництво інтересів ФОП Бахтєєва С.М. щодо вирішення спору в судовому порядку - 10 000 грн. (1 200 + 2 600+ 800 + 1200 + 400 + 800 + 1800 + 600 + 600) в тому числі:

- вивчення матеріалів справи та напрацювання правової позиції вирішення спору і узгодження її з клієнтом - 3 год. - 1 200 грн;

- підготовка позовної заяви - 5,5 год. - 2 600 грн;

- розрахунок позову - 2 год. - 800 грн;

- підготовка документів та копій для подання позову, надсилання копії позову відповідачу та подання позову до суду - 3 год. - 1200 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи з огляду на неотримання позивачем відзиву відповідача та зняття фотокопій - 1 год. - 400 грн;

- вивчення відзиву та оцінка правових позицій, викладених в ньому - 2 год. - 800 грн;

- підготовка відзиву на позов - 4,5 год. - 1800 грн;

- направлення учасникам справи, а також суду відзиву - 1,5 год. - 600 грн;

- підготовка додаткової угоди № 2 до договору - 1,5 год. - 600 грн.

Крім того, в п. 2 додаткової угоди сторонами встановлено, що станом на час укладення цієї угоди зобов`язання замовника перед адвокатом виконані в повному обсязі.

Таким чином, виходячи із вищенаведених положень договірних правовідносин сторонами фактично викладено деталізацію виконаних адвокатом робіт, розмір гонорару та витрачений час виконавцем за вже проведену роботу в додатковій угоді № 2 до договору, що узгоджується з приписами ст. ст. 627, 628 ЦК України. Відтак доводи апеляційної скарги щодо відсутності в основному договорі умов щодо розрахунку вартості послуг на професійну правничу допомогу відхиляються апеляційною інстанцією як такі, що не можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви позивача про відшкодування названих судових витрат.

Згідно ст. 15 ГПК України суд в межах, встановлених цим Кодексом, визначає порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені у Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Зі змісту ст. 129, ч. 1 ст. 126 ГПК України вбачається, що в разі задоволення позову, за загальним правилом, на відповідача покладаються інші судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Частиною 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд апеляційної інстанції враховує висновок об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019) про загальне правило розподілу судових витрат, визначене в ч. 4 ст. 126 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 с. 129 цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покладає їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Місцевий господарський суд, надаючи оцінку співмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката із складністю справи та розумною необхідністю відповідних витрат на професійну правничу допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для їх зменшення до 10 000,00 грн. Доводи апеляційної скарги про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу з ціною позову відхиляються апеляційною інстанцією як безпідставні та такі, що жодними доказами не підтверджені.

Посилання апелянта на те, що позивачем не було доведено надання адвокатом послуг, зокрема, на задоволену судом першої інстанції суму, спростовуються матеріалами справи, оскільки вони містять достатній перелік документів та доказів в підтвердження реальності надання адвокатом правничої допомоги позивачу в рамках розгляду даного спору в суді першої інстанції. У зв`язку з цим, вказані аргументи відповідача визнаються судовою колегією неприйнятними та такими, що не можуть бути прийняті як підстава для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, на підставі перевірки відповідності заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для спору, дійшла висновку про недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи. А тому виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, місцевий господарський суд обґрунтовано зменшив такі витрати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката не відповідають обставинам справи та наявним доказам, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/13500/20 прийнято у відповідності до наявних в матеріалах справи документів, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/13500/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/13500/20 залишити без змін.

3. Справу №910/13500/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови скоалено 16.02.2021 - у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.