ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.03.2021 Справа № 920/53/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/53/21

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001),

до відповідача Фізичної особи-підприємця Уманської Людмили Володимирівни ( АДРЕСА_1 ),

про стягнення 89556 грн. 64 коп. заборгованості відповідно до кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 18.07.2013,

УСТАНОВИВ:

Позивач 15.01.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 89556 грн. 64 коп. заборгованості відповідно до кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 18.07.2013 шляхом підписання відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку, в тому числі 30 000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 50127 грн. 79 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4998 грн 85 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4430 грн 00 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі № 920/53/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; позивачу наданий семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Ухвала суду від 27.01.2021 отримана відповідачем 01.02.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на 16.03.2021 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2013 року відповідачем було підписано заяву про відкриття рахунку та заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій висловлено згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку www.pb.ua, Тарифами банку. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач надав згоду на ведення документального обігу з банком як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису. За заявою про відкриття рахунку у банківській установі відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що підписанням заяви від 18.07.2013 відповідач приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг, що разом із заявою складають договір банківського обслуговуванням та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Відповідно до довідки про встановлення кредитних лімітів від 11.12.2020, на поточний рахунок відповідача станом на 19.07.2013 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн., на 08.10.2013 - 27 000 грн., на 01.03.2014 - 27 000 грн., на 02.03.2014 - 22483 грн 99 коп., на 26.03.2014 - 17 000 грн 00 коп., на 19.11.2014 - 2000 грн., на 08.12.2014 - 25 000 грн., на 24.02.2015 та 24.05.2015 - 15 000 грн., на 16.06.2015 - 20 000 грн., на 10.11.2015 - 25 000 грн., на 21.05.2016 та 15.06.2016 - 30 000 гр. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з яких поданий разом з позовною заявою, зокрема розділ 3.18 Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів та зазначає, що станом на 02.12.2020 відповідач має заборгованість з простроченого кредиту в сумі 30 000 грн. 00 коп., прострочену заборгованість зі сплати відсотків в сумі 50 127 грн. 79 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4430 грн. За прострочення виконання зобов`язань відповідачу нарахована пеня в сумі 4998 грн. 85 коп.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Норма статті 1069 Цивільного кодексу України передбачає кредитування рахунка, відповідно до ч. 1, 2 якої, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ч. 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім клієнтам, споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Як встановлено судом, 18.07.2013 відповідач підписав заяву про відкриття рахунку та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування.

У вказаних заявах розмір процентів за користування кредитними коштами, тип процентної ставки та порядок їх сплати не зазначені, як і розмір комісії за користування кредитом, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення грошового зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ті Умови, витяг з яких долучено позивачем до матеріалів справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також підтвердження того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати комісії, щодо сплати неустойки (пені) та саме у зазначених в цих документах розмірах.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) могли змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності у заяві про приєднання домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, сплату комісії за користування кредитом, відповідальності у вигляді пені за несвоєчасне погашення кредиту, за відсутності підпису відповідача на Витягу з Умов та Правил, що доданий позивачем до матеріалів справи, відповідний доказ, наданий банком не може розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, заяву на відкриття рахунку та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього відсутній погоджений сторонами розмір процентів, пені, штрафу, тощо, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати комісії за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 50127 грн. 79 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4998 грн 85 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4430 грн 00 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Судом встановлено, що заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Разом з цим, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, зокрема випискою банку по рахунку відповідача, підтверджується факт отримання Фізичною особою-підприємцем Уманською Людмилою Володимирівною коштів в сумі 30000 грн. 00 коп., фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, відповідно до приписів частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 30 000 грн. 00 коп. основної заборгованості.

Відповідно до ч. 9 ст.129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Уманської Людмили Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) 30 000 грн. 00 коп. заборгованості, 2270 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено та підписано суддею 17.03.2021.

Суддя Є.А. Жерьобкіна