РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.02.2021Справа № 910/16693/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Степов`юк С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Ткача Володимира Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" про стягнення 1 194 093, 84 грн., за участю представників позивача - Ткача В.М., Нурищенка С.В., ордер серія КС №578589 від 26.10.2020 року, відповідача - Буняка Ю.І., ордер серія КС №758814 від 18.11.2020 року, Пономаренка О.Ю., директор,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 1 150 000,00 грн. основного боргу, 3 450,00 грн. інфляційних втрат, 8 128, 77 грн. 3% річних, 32 515,07 грн. пені за договором №58-85 від 03.07.2020 року на підставі ст.ст. 11, 258, 266, 509, 525, 526, 611, 617, 625, 629, 655, 692, 712, 901, 903, 905 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 18.11.2020 року.

18.11.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву на 21.12.2020 року.

27.11.2020 року через канцелярію суду відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в позові з тих підстав, що договір про надання послуг є фіктивним та не спрямовувався на настання передбачених ним правових наслідків. Відповідач вказував на те, що послуги йому позивачем не надавались, а акт наданих послуг він був змушений підписати.

21.12.2020 року через канцелярію суду позивач надав суду письмову відповідь на відзив.

21.12.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву на 01.02.2021 року.

31.12.2020 року через канцелярію суду відповідач надав суду заперечення на відповідь позивача на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2021 року.

15.02.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву на 24.02.2021 року.

23.02.2021 року через канцелярію суду відповідач надав суду письмові пояснення у справі.

23.02.2021 року через канцелярію суду позивачем надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують обсяг та вартість послуг з правової допомоги, що надавалась позивачу.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Ткачем Володимиром Миколайовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гренландія" (замовник) укладено договір №58-85 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання, а виконавець зобов`язався відповідно до завдання замовника надавати йому платні «Послуги щодо оформлення тендерної документації» в які входить надання усних та письмових консультацій, щодо форми та змісту документів, перевірки підготовлених замовником документів (далі - послуги).

Згідно із п. 1.2 договору на підтвердження факту наданих виконавцем та прийнятих замовником послуг за договором між сторонами укладається акт надання послуг, який підписується уповноваженими на це особами та скріплюється печаткою сторін, що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що виконавець надає послуги замовнику з наступних питань:

- підготовлення та оформлення пропозицій конкурсних торгів;

- аналіз ринку та надання консультацій щодо визначення предметів закупівлі (аналіз цін, постачальників, порівняльна характеристика еквівалентів товарів тощо);

- надання рекомендацій та зауважень підготовлених замовником документів;

- та ін. послуги які не вказанні але які надаються виконавцем для виконання завдань замовника, щодо підготовки тендерної документації.

Замовник зобов`язався оплатити виконавцю надані послуги у розмірі зазначеному у рахунку на оплату, який оформляється на підставі акту наданих послуг (п.3.1.2 договору).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору вартість послуг встановлюється на основі узгоджених і підписаних між сторонами актів наданих послуг, які являються невід`ємною частиною даного договору. Замовник сплачує виконавцю плату в розмірі та на підставі рахунку на оплату та акту наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту підписання актів наданих послуг.

Поясненнями позивача, частково відповідача, актом наданих послуг №2 від 23.07.2020 року на суму 1 150 000,00 грн., який підписаний уповноваженими представниками обох сторін підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг за договором на суму 1 150 000,00 грн.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання з надання послуг за договором, а відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання з їх оплати у строк визначений п. 4.1 договору та має перед позивачем заборгованість у сумі 1 150 000,00 грн.

Доказів оплати вищевказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача, які викладені ним у відзиві на позовну заяву, проте посилання на те, що договір №58-85 від 03.07.2020 року є фіктивним та не спрямовувався на настання передбачених ним правових наслідків відповідачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Згідно роз`яснень п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року № 11, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Особа, яка вимагає визнання правочину недійсним, повинна довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачем виконувались, а відповідачем, у свою чергу, прийняті послуги за оспорюваним договором, що підтверджується актом наданих послуг №2 від 23.07.2020 року на суму 1 150 000,00 грн., який підписаний уповноваженими представниками обох сторін та наданими позивачем для огляду в судовому засіданні оригінали первинних документів, що свідчать про реальність надання позивачем відповідачу вказаних у вищевказаному акті послуг, відповідачем не доведено того, що вказаний правочин не направлений на настання реальних правових наслідків, що ним передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення 1 150 000,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 450,00 грн. інфляційних втрат, 8 128, 77 грн. 3% річних за період з 04.08.2020 року по 28.10.2020 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних обґрунтовані та також підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 7.2 договору за прострочення оплати за цим договором замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі1% від суми акту наданих послуг, за кожний день прострочення.

Позовні вимоги в частині стягнення пені також підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Також, позивач просив суд про відшкодування йому витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано належні та допустимі докази, а саме: договір №26-10/2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 26.10.2020 року, що укладений між Адвокатським об`єднанням «Дія Закону» та позивачем, акт приймання-передачі наданих послуг №24-02/2021-Т за договором №26-10/2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 26.10.2020 року на суму 40 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія" (03058, м. Київ, вул. Західна, 11, кв. 34, код 36196836) на користь Фізичної особи-підприємця Ткача Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 1 150 000 (один мільйон сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 8 128 (вісім тисяч сто двадцять вісім) грн. 77 коп. 3% річних, 32 515 (тридцять дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн. 07 коп. пені, 17 911 (сімнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 41 коп. судового збору та 40 000 (сорок тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 09.03.2021р.

Суддя С.О.Чебикіна