УХВАЛА

м. Київ

09.03.2021Справа № 910/3356/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї матеріалів

За позовом Головного управління Національної поліції у м. Києві

(01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15)

до Фізичної особи-підприємця Бондар Людмили Анатоліївни

( АДРЕСА_1 )

про стягнення 110 892, 36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Головного управління Національної поліції у м. Києві звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Бондар Людмили Анатоліївни про стягнення 110 892, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю заборгованості за Договором надання послуг гарячого харчування №90 ВПЗ та Договором про відшкодування витрат за комунальні послуги №91 ВПЗ, що укладений між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві та Фізичною особою-підприємцем Бондар Л.А.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Визначаючи підсудність вищевказаного спору Господарському суду міста Києва, позивач у позовній заяві зазначив, що адресою відповідача - Фізичної особи-підприємця Бондар Людмили Анатоліївни є: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що у відповідності до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України дана справа підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва, оскільки місце виконання Договорів - м. Київ, вул. Червоноткацька,2.

У відповідності до частини 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Так, частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

При цьому, суд зазначає, що предметом даного спору є стягнення грошових коштів за Договором надання послуг гарячого харчування та Договором про відшкодування витрат за комунальні послуги, що не пов`язано з виконанням обов`язку в певному місці, а отже підстави для розгляду спору за місцем виконання договору відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі № 910/4795/19.

За таких обставин, наведені доводи позивача про те, що справа підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва є помилковими.

Відтак територіальна юрисдикція (підсудність) справи має визначатись за загальними правилами статті 27 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до умов якої позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як встановлено судом та вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.03.2021 року, адресою місцезнаходження відповідача Фізичної особи-підприємця Бондар Людмили Анатоліївни є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а згідно з частиною 3 цієї статті - передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Положеннями ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 7 ст. 31 ГПК України).

Господарський суд, зауважує, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява подана з порушенням приписів ст. 27 ГПК України та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва, а матеріали позовної заяви підлягають передачі на розгляд до Господарського суду Луганської області.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Головного управління Національної поліції у м. Києві до Фізичної особи-підприємця Бондар Людмили Анатоліївни про стягнення 110 892, 36 грн. з доданими до неї матеріалами передати за підсудністю на розгляд до Господарського суду Луганської області (61022, м. Харків, проспект Науки, б.5).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов