ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. Справа№ 910/11952/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020

у справі №910/11952/20 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ"

про стягнення 817 747,41 грн

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ" про стягнення 817 747,41 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/11952/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ" на користь Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" неустойку в сумі 817 747 грн 28 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 12 266 грн 21 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач не виконав своє зобов`язання з поставки товару у строк, установлений пунктом 7.3 Договору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/11952/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, скаржник просив долучити до матеріалів справи та надати оцінку доказам: Фаховий висновок Торгово-промислової палати України №3161/26.0-72 від 12.11.2020, заяву щодо отримання правового висновку про правомірність припинення постачання продукції від 28.08.2020 №31/08/20, роздруківку електронного листа від 28.08.2020 "заява правовий висновок", роздруківку електронного листа від 28.08.2020 "документы от Араз Оил", лист від 26.08.2020 №26/08/20 "Касательно правовых нормативов исполнения условий договора купли-продажи".

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги, оскільки судом не було засновано обставини, на підставі яких відповідач припинив поставку товару.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрите апеляційне провадження у справі №910/11952/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ", розгляд справи призначено на 12.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 розгляд справи відкладений до 09.02.2021.

У судовому засіданні 09.02.2021 оголошено перерву до 11.03.2021.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір від 25.11.2019 № 1358/20 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується передати, а позивач - прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (далі - товар) на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 7.3 Договору визначено, що у разі порушення строків або об`ємів поставки товару, відповідач сплачує позивачу неустойку в розмірі 8 % від вартості непоставленого у строк товару.

Специфікацією від 29.11.2019 № 03/19 до Договору сторонами, зокрема, визначено: кількість товару - 1080 тон, ціна за одиницю товару - 20.416,67 грн без ПДВ, загальна вартість товару - 22.050.003,60 грн, строк поставки - з 01.12.2019 до 31.01.2020.

Додатковою угодою від 27.01.2020 № 01/20 до специфікації від 29.11.2019 № 03/19 та Договору, сторонами визначений кінцевий строк поставки товару - до 15.02.2020.

Спір у даній справі виник на підставі того, що за твердженнями позивача відповідачем порушено умови Договору, а саме: не здійснено поставку товару в кількості 417218 тон на суму 10221842,66 грн, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача неустойки в сумі 817747,41 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не установлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України установлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України установлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки відповідач не виконав своє зобов`язання з поставки товару у строк, встановлений пунктом 7.3 Договору, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованими

Дослідивши поданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення неустойки, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що він є арифметично невірним, вимоги про стягнення з відповідача неустойки на підставі пункту 7.3 укладеного між сторонами спору Договору підлягають задоволенню в сумі 817747,28 грн (10.221.841,00 грн Х 8 %), з яких:

- 10.221.841,00 грн (сума недопоставленого товару) (417.218 тон Х 24.500,00 грн);

- 417.218 тон - непоставлений товар;

- 24.500.00 грн (сума за одиницю товару з ПДВ) (20.416,67 грн Х 20 % + 20.416.67 грн).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" підлягають задоволенню частково.

Звертаючись до суду із апеляційної скаргою на рішення, відповідач також просив суд долучити до матеріалів справи та надати оцінку таким доказам: фаховий висновок Торгово-промислової палати України № 3161/26.0-72 від 12.11.2020, заяву щодо отримання правового висновку від 28.08.2020 №31/08/20, роздруківки електронних листів від 28.08.2020, лист від 26.08.2020 №26/08/2020.

Заслухавши доводи представника відповідача, думку представника позивача, суд апеляційної інстанції долучив указані вище докази до матеріалів справи, але відповідно до ст. 269 на приймає їх до уваги. При цьому суд керується наступним.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/3057/18.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Колегія суддів відзначає, що виникнення у апелянта нових доказів під час перегляду оскаржуваного ним рішення не підставою для їх прийняття до уваги, оскільки заявником не надано суду доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції. При цьому судовою колегією береться до уваги те, що ухвалою господарського суду м. Києва від 02.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11952/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Пунктом 3 резолютивної частини ухвали від 02.09.2020 № 910/11952/20 судом установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/11952/20, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/11952/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАЗ ОІЛ" на рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/11952/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/11952/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна