ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1085/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.

секретар судового засідання - за дорученням судді помічник судді Григорчук І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

до відповідача: Ільїна Юлія Генадійовича

про стягнення боргу за необліковану електроенергію у розмірі 11965 грн 66 к.,

учасники справи в судове засідання не з`явилися.

З урахуванням ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу у даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

Суть спору.

ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" звернулося до господарського суду з позовом до Ільїна Юлія Генадійовича про стягнення боргу за необліковану електроенергію у розмірі 11965 грн 66 к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Щодо підсудності даного спору.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

З аналізу вказаних норм права вбачається, що фізичні особи, які на час пред`явлення до них позову не є підприємцями, можуть бути відповідачами в господарському суді. Припинення підприємницької діяльності однієї із сторін до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, але лише в тому випадку, якщо спірні правовідносини виникли за наслідком її господарської діяльності.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 2402198 від 15.08.2006, який укладено з Ільїн Ю. Г. , як з фізичною особою-підприємцем.

На момент укладення договору Ільїн Ю. Г. був зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

Господарська діяльність Ільїн Ю. Г. припинена 21.01.2015, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За наведених обставин та правових норм, позивач обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу, як ФОП не припинилися.

Зазначена правова позиція також викладена у постановах Великої палати Верховного Суду: від 04.03.2020 у справі № 299/451/19, від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Ухвалою суду від 10.12.2020 постановлено позовну заяву ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" залишити без руху; позивачу у десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати Господарському суду Івано-Франківської області належні докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів (фіскальний чек).

Після усунення недоліків позовної заяви, згідно ухвали суду від 22.12.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначити розгляд справи по суті на 21.01.2021; запропоновано сторонам вчинити ряд дій.

21.01.2021 та 18.02.2021 судом було відкладено розгляд справи по суті на 18.02.2021 та 11.03.2021, відповідно.

В судові засідання учасники даної справи не з`являлися (явка не визнавалася судом обов`язковою; крім того, суд констатує, що розпорядженням голови Господарського суду Івано-Франківської області від 02.03.2021 за № 5/г "Про вжиття заходів щодо запобігання поширенню коронавірусу COVID 19" на період запровадження на території Івано-Франківської області червоного рівня епідемічної небезпеки до приміщення суду пропускаються виключно працівники суду, крім подачі документів в канцелярію суду через відповідне вікно подачі документів, представників для участі в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку по судових справах з іншими судами України).

Будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В ході розгляду даної справи учасники справи належним чином повідомлялися про дату та час її розгляду.

Позивач процесуальні документи отримував, про що свідчать відповідні відмітки на повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Що стосується відповідача, то з метою належного його повідомлення про дату та час розгляд справи процесуальні документи, винесені у даній справі направлялись останньому на всі відомі суду адреси: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3.

Від відповідача поверталися ухвали суду, з відмітками Укрпошти: "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою".

Правом участі у судових засіданнях та правом на подачу відзиву на позов відповідач не скористався. Жодних заяв чи клопотань від відповідача з приводу подання відзиву на позов чи відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд констатує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Згідно ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

При розгляді даної справи суд керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли з відносин постачання електричної енергії, в частині проведення оплати за необліковану електричну енергію, а саме додаткової угоди, якою розстрочено визнану відповідачем заборгованість.

Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

15.08.2006 між ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" (постачальник) та ФОП Ільїн Ю. Г. укладено договір про постачання електричної енергії № 2402198, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 15 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

30.10.2018 між ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" (постачальник) та ФОП Ільїн Ю. Г. укладено додаткову угоду про порядок погашення заборгованості до договору про постачання електричної енергії № 2402198 від 15.08.2006.

Предметом даної угоди є умови і порядок сплати споживачем постачальнику електричної енергії своєї заборгованості відповідно до договору (п. 1.1 додаткової угоди).

Як вбачається з п. 1.2 додаткової угоди споживач визнає перед постачальником електричної енергії свої боргові зобов`язання станом на 30.10.2018 в частині 17948 грн 48 к. Термін оплати - до 20.04.2019 (шість платежів).

Відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання за додатковою угодою. Несплаченим залишився борг в сумі 11965 грн 66 к., про що свідчить розрахунок боргу станом на 16.11.2020.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Із змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач продав, а відповідач отримав електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок.

Мав місце факт укладення додаткової угоди, якою фактично розстрочено існуючий та визнаний відповідачем борг.

Однак, відповідач умови додаткової угоди в повному обсязі не виконав, борг в сумі 11965 грн 66 к. не погасив.

Протилежного відповідач не довів.

Додатково суд вважає за доцільне зазначити, що положеннями ст. 609 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Приписами ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Положеннями ст. 52 ЦК України визначено, що фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Висновок суду.

В контексті наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі судовий збір в сумі 2102 грн 00 к. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" до відповідача Ільїна Юлія Генадійовича про стягнення боргу за необліковану електроенергію у розмірі 11965 грн 66 к. - задоволити.

Стягнути з Ільїна Юлія Генадійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014; ідентифікаційний код 00131564) 11965 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 66 к. - заборгованості за необліковану електроенергію та 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 к. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 17.03.2021.

Суддя Т. В. Стефанів