ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 Справа № 917/321/20

м. Полтава

За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірми "Урожай", с. Мідянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39215

до Товариства з обмеженою відповідальністю "SEMENT-AAA", 170100, Республіка Узбекистан, Андижанська область, м. Андижан, вул. Х. Хакімзода, 17

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма "Урожай" (далі - позивач/ ПСП АФ "Урожай") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "SEMENT-AAA" (далі - відповідач/ ТОВ "SEMENT-AAA") 57665,26 дол. США, в тому числі 56568,00 дол. США основного боргу та 1097,26 дол. США 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № ІМР001/2019 від 12.03.2019.

Ухвалою від 10.03.2020 суд ухвалив розглядати справу у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.06.2020; Андижанському міжрайонному суду, Республіка Узбекистан, направлено доручення про вручення відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "SEMENT-AAA" копій ухвал суду у відповідності до ст. 5 Угоди "Про порядок вирішення спорів пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 20.03.1992; провадження у справі № 917/321/20 зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

З метою проведення підготовчого судового засідання по справі ухвалою від 24.06.2020 суд поновив провадження у справі № 917/321/20.

Ухвалою від 24.06.2020 суд відклав підготовче засідання у справі на 20.10.2020; Андижанському міжрайонному суду Республіки Узбекистан направлено доручення про вручення відповідачу копії ухвали суду; провадження у справі № 917/321/20 зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду.

Ухвалою від 20.01.2020 з метою проведення підготовчого судового засідання по справі суд поновив провадження у справі № 917/321/20.

Ухвалою від 20.10.2020 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 09.02.2021, повідомивши сторін, що у випадку неотримання відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів, суд врахує це та проведе розгляд справи 16.03.2021; Андижанському міжрайонному суду направлено доручення про вручення відповідачу копії ухвали суду; провадження у справі № 917/321/20 зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду.

Оскільки станом на 09.02.2021 відповідь від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про вручення виклику до суду в матеріалах справи відсутня, судове засідання 09.02.2021 судом не проводилося.

У зв`язку із надходженням відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про вручення виклику до суду ухвалою від 16.03.2021 суд поновив провадження у справі № 917/321/20.

В судове засідання 16.03.2020 сторони чи його представники не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується наявними в матеріалах справи ухвалою Андіжанського обласного суду Республіки Узбекистан від 25.01.2021 по справі № 4-17-2007/23 та підтвердженням про вручення документа.

Позивач також належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується розпискою представника позивача на ухвалі суду від 20.10.2020.

Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім цього, 16.03.2021 від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог.

Відповідач у відзиві визнає позов в розмірі суми основного боргу 56568 дол. США. Також відповідач у відзиві просив суд розглядати справу без участі його представника.

Рішення приймається в порядку визначеному ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2019 між ПСП АФ «Урожай» (Полтавська область, Кобеляцький район, с. Мідянівка, Україна; продавець за договором) і ТОВ «SEMENT - ААА» (Республіка Узбекистан, Андижанська область, м. Андижан; покупець за договором) було укладено Договір № ІМР001/2019 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи), відповідно до якого продавець зобов`язувався поставити, а покупець - прийняти та оплатити насіння гібридів кукурудзи української селекції, першого покоління, першого класу, іменоване надалі «Товар», в кількості, асортименті і за цінами, встановленими в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору товар поставляється автомобільним транспортом на умовах поставки СІР Ташкент, згідно «Інкотермс - 2010».

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили строк поставки насіння кукурудзи - до 30 червня 2019 року.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Договору передбачено, що ціна на переданий товар визначається в Специфікації, яка повинна бути підписана уповноваженими на те представниками Сторін. Ціна на Товар, що поставляється Продавцем, розуміється як вартість самого товару, протруєння, упаковки, маркування, а також завантаження товару на транспортний засіб і митне очищення товару для експорту та має бути фіксованою і незмінною протягом усієї дії договору. Загальна вартість товару за цим договором, включаючи витрати з протруювання насіння, становить 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США. Валюта платежу за цим договором: Долар США.

Також між сторонами укладено Специфікацію (додаток № 1 до Договору), в якій сторонами було узгоджено назву товару, що підлягав поставці, його одиницю виміру, обсяг поставки, вартість товару, який необхідно поставити, протруйник, ціну без ПДВ одиниці товару (копія Специфікації - в матеріалах справи).

Згідно із Специфікацією позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу товар - насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» II фракція, одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки - 1127; ціна без ПДВ одиниці товару - 24 дол. США; вартість - 27048,00 дол. США; та насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» III фракція, одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки - 1230; ціна без ПДВ одиниці товару - 24 дол. США; вартість - 29520,00 дол. США.

Відповідно до п. 2.6 Договору та п. 2 Специфікації оплата за поставлений товар сплачується покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Оплата здійснюється в доларах США банківським переказом протягом 90 (дев`яносто) календарних днів після надходження товару.

01.04.2019 позивач поставив відповідачу товар на суму 56568,00 дол. США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2019/207123 від 01.04.2019, митною декларацією № UА806020/2019/207111 від 01.04.2019, міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № LTS та № LTS (копії вказаних митних декларацій та товарно-транспортних накладних - в матеріалах справи).

Також позивачем надано копії карантинного сертифікату № 116 від 29.03.2019, фітосанітарних сертифікатів № 60/16-6017/ХХ-594523 і № 60/16-6017/ХХ-594524, сертифікатів про походження товару № UZ95300H 928 і № UZ95300H 929, рахунків-фактур № 22 від 01.04.2019 і № 23 від 01.04.2019.

Позивач стверджує, що відповідач за поставлений товар не розрахувався, заборгованість складає 56568, 00 дол.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості на суму 56568,00 дол. США (копії претензії та доказів її направлення відповідачу - в матеріалах справи).

Проте, відповідач вимоги претензії не виконав, заборгованість за поставлений йому товар не сплатив.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних від простроченої суми оплати за період з 30.06.2019 по 20.02.2020 на суму 1097,26 дол. США.

У відповідності до п. п. 8.1, 8.2 Договору всі суперечки і розбіжності, що можуть виникнути з даного договору або у зв`язку з ним, по можливості вирішуються шляхом переговорів. У разі, якщо сторони не можуть дійти згоди, то вони підлягають розгляду в Господарському суді Полтавської області. Право, що застосовується - матеріальне і процесуальне право України.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 56568,00 дол. США основного боргу та 1097,26 дол. США 3% річних.

Відповідач у заяві (вх. № 2916 від 12.03.2020) вказав, що він визнає позовні вимоги в розмірі суми основного боргу 56568,00 дол. США, в тому числі нараховані штрафні санкції та річні.

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються зі ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір у даній справі виник між резидентом та нерезидентом України, а спірні правовідносини виникли з договору купівлі-продажу № ІМР001/2019 від 12.03.2019.

До приватноправових відносин з іноземним елементом застосовуються приписи Закону України від 23 червня 2005 № 2709-IV «Про міжнародне приватне право». Приватноправові відносини - це відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону України).

Статтею 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплено право сторін договору на вибір права, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом визначені ст. 366 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону України.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено підстави визначення підсудності справ судам України, а ст. 77 цього Закону - виключна підсудність справ з іноземних елементом судам України.

При цьому, статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону, якою визначено випадки виключної підсудності у справах з іноземним елементом.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Україна є учасницею Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 № 240/94-ВР «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах». Конвенція набула чинності для України 14 квітня 1995 і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном (лист Міністерства юстиції України від 21 січня 2006 № 26-53/7).

Як вже зазначалось вище статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Відповідно до п. п. 8.1, 8.2 Договору всі суперечки і розбіжності, що можуть виникнути з даного договору або у зв`язку з ним, по можливості вирішуються шляхом переговорів. У разі, якщо сторони не можуть дійти згоди, то вони підлягають розгляду в Господарському суді Полтавської області. Право, що застосовується - матеріальне і процесуальне право України.

Враховуючи вищевикладене, визначений договором орган уповноважений здійснювати вирішення спору між сторонами у даній справі є Господарський суд Полтавської області.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на суму 56568,00 дол. США, який останнім не оплачено. Заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 56568,00 дол. США., строк оплати встановлений у п. 2.6 Договору та п. 2 Специфікації - протягом 90 календарних днів після надходження товару.

Згідно п. 1.2. Договору товар поставляється автомобільним транспортом на умовах поставки СІР Ташкент, згідно «Інкотермс - 2010».

Умови поставки СІР Інкотермс 2010 розшифровуються «Carriage Paid То ... named (переклад «Фрахт/перевезення оплачені до ... назва місця призначення») та означають, що продавець передасть застрахований товар, випущений в митному режимі експорту, названому ним перевізнику для перевезення до місця призначення. Згідно базису поставки СІР покупець бере на себе всі ризики втрати або пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару продавцем перевізнику, а не коли товар досягне місця призначення.

Оскільки відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) № LTS та № LTS товар передано продавцем перевізнику 01.04.2019, то строк на оплату товару розпочинається з наступного дня (ч. 1 ст. 253 ЦК України) і закінчується 30.06.2019. Проте, 30.06.2019 є вихідним днем (неділя), а отже відповідно до норм ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку оплати є перший за ним робочий день, тобто 01.07.2019. Отже, прострочення оплати виникає з 02.07.2019, а не з 30.06.2019, як це вказує позивач.

Відповідач визнає суму основного боргу в розмірі 56568,00 дол. США.

Таким чином, позов в частині стягнення 56568,00 дол. США основного боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми оплати за період з 30.06.2019 по 20.02.2020 на суму 1097,26 дол. США.

Вище судом встановлено, що прострочення зобов`язання відповідача з оплати товару розпочинається з 02.07.2019. Отже, позивач безпідставно нараховує 3% річних за період з 30.06.2019 по 01.07.2019.

Суд здійснив перерахунок 3% річних за період прострочення з 02.07.2019 по 20.02.2020 на суму боргу 56568,00 дол. США і встановив, що сума 3% річних становить 1087,32 дол. США.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково, на суму 1087,32 дол. США. В іншій частині стягнення 3% річних позов задоволенню не підлягає.

Крім цього, позивач у позові просить суд стягнути понесені у зв`язку із розглядом справи витрати позивача з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов в частині стягнення основного боргу в сумі 56568,00 дол. США, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вказану вимогу, що складає 10404,17 грн., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

В іншій частині витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також до попереднього розрахунку суми судових витрат позивачем, крім суми судового збору, включено:

- суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.;

- суму витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, забезпеченням доказів в суді першої інстанції - 5000,00 грн.;

- суму витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в суді першої інстанції - 17000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- договір про надання правничої допомоги № 01-31/01/20 від 31.01.2020, укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Олени Панченко";

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 16.03.2020 та акт прийому-передачі наданих послуг від 16.03.2020 на суму 20000,00 грн., які підписано позивачем та АБ "Олени Панченко" без зауважень ;

- рахунок № 11/20 від 25.02.2020 на оплату послуг за надання правничої допомоги на суму 20000,00 грн.;

- копію платіжного доручення № 3639 від 26.02.2020 про сплату позивачем на користь АБ "Олени Панченко" 20000,00 грн. за послуги по рахунку № 11/20 від 25.02.2020;

- банківську виписку по рахунку АБ "Олени Панченко" за 26.02.2020;

- копію банківської виписки по рахунку позивача за 26.02.2020;

- копію свідоцтва адвоката Панченко О.О. про право на заняття адвокатською діяльністю № 471 від 27.06.2006;

- копію посвідчення адвоката Панченко О.О. № 471 від 07.12.2017;

- ордер серії ПТ № 184765 від 05.03.2020, виданий адвокатом Панченко О.О. на представництво інтересів ПСП АФ "Урожай" у Господарському суді Полтавської області.

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 20000,00 грн. Відповідач не заявляв суду клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу адвоката.

Частиною 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 19996,55 грн.

Крім цього, позивачем подано суду докази понесення ним витрат на перекладацькі послуги у розмірі 9297 грн. та поштові витрати у розмірі 411,98 грн., а саме:

- копію рахунку на оплату № 310120/1 від 31.01.2020, виставленого "Центром перекладів" ФОП Трохимець І.В. позивачу на сплату перекладацьких послуг на суму 4000,00 грн.;

- копію платіжного доручення № 3867 від 03.02.2020 про сплату позивачем на користь ФОП Трохимець І.В. 4000,00 грн. за перекладацькі послуги по рахунку № 310120/1 від 31.01.2020;

- копію акту здачі-приймання наданих послуг від 31.01.2020 на суму 4000,00 грн., підписаного ФОП Трохимець І.В. та ПСП АФ "Урожай" без зауважень;

- копію рахунку на оплату № 3020320/2 від 02.03.2020, виставленого "Центром перекладів" ФОП Трохимець І.В. позивачу на сплату перекладацьких послуг на суму 835,00 грн.;

- копію платіжного доручення № 3963 від 03.03.2020 про сплату позивачем на користь ФОП Трохимець І.В. 835,00 грн. за перекладацькі послуги по рахунку № НОМЕР_1 від 02.03.2020;

- копію банківської виписки з рахунку позивача за 03.03.2020;

- копію акту здачі-приймання наданих послуг від 02.03.2020 на суму 835,00 грн., підписаного ФОП Трохимець І.В. та ПСП АФ "Урожай" без зауважень;

- копію рахунку на оплату № 230320/1 від 23.03.2020, виставленого "Центром перекладів" ФОП Трохимець І.В. позивачу на сплату перекладацьких послуг на суму 816,00 грн.;

- копію платіжного доручення № 1 від 23.03.2020 про сплату позивачем на користь ФОП Трохимець І.В. 816,00 грн. за перекладацькі послуги по рахунку № 230320/1 від 23.03.2020;

- копію акту здачі-приймання наданих послуг від 23.03.2020 на суму 816,00 грн., підписаного ФОП Трохимець І.В. та ПСП АФ "Урожай" без зауважень;

- копію рахунку на оплату № 030720/1 від 03.07.2020, виставленого "Центром перекладів" ФОП Трохимець І.В. позивачу на сплату перекладацьких послуг на суму 1886,00 грн.;

- копію платіжного доручення № 1 від 06.07.2020 про сплату позивачем на користь ФОП Трохимець І.В. 1886,00 грн. за перекладацькі послуги по рахунку № 030720/1 від 03.07.2020;

- копію акту здачі-приймання наданих послуг від 03.07.2020 на суму 1886,00 грн., підписаного ФОП Трохимець І.В. та ПСП АФ "Урожай" без зауважень;

- копію платіжного доручення № 519 від 30.10.2020 про сплату позивачем на користь ФОП Трохимець І.В. 1760,00 грн. за перекладацькі послуги по рахунку № 281020/2 від 28.10.2020;

- копію акту здачі-приймання наданих послуг від 28.10.2020 на суму 1760,00 грн., підписаного ФОП Трохимець І.В. та ПСП АФ "Урожай" без зауважень;

- копію службового чеку ПАТ "Укрпошта" від 20.02.2020 ПН 55 про оплату відправлення адресованого ООО SEMENT ААА, Узбекистан, на суму 411,98 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Необхідність здійснення позивачем перекладу документів обумовлена тією обставиною, що стороною спору є нерезидент, і згідно з приписами чинного ГПК України необхідним було здійснення його повідомлення про розгляд даної справи у законодавчо визначений спосіб шляхом надіслання судового доручення. Відповідно, витрати, які поніс позивач, є такими, що пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до розгляду та розгляду справи, а саме для повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Як передбачено ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач скористався своїм правом на подання відповідних доказів до визначеної законом стадії розгляду справи. Наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, на загальну суму 9708,98 грн.

Частиною 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ч. 4 ст. 129 ГПК України та беручи до уваги те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов`язаних із розглядом справи підлягають задоволенню частково в розмірі 9707,31 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "SEMENT-AAA" (170100, Республіка Узбекистан, Андижанська область, м. Андижан, вул. Х. Хакімзода, 17; код ЗКПО 27974569; ІПН 305696959) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірми "Урожай" (с. Мідянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39215; ) 56568 доларів США заборгованості за поставлений товар, 1087 доларів 32 центів США 3% річних, 10804 грн. 14 коп. судового збору, 19996 грн. 55 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 9707 грн. 31 коп. витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірмі "Урожай" (с. Мідянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39215; ) з державного бюджету України судовий збір у сумі 10404 грн. 17 коп., який сплачено платіжним дорученням № 39 від 20.02.2020 (оригінал платіжного доручення № 39 від 20.02.2020 на суму 21211,96 грн. знаходиться в матеріалах справи № 917/321/20).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук