ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р. Справа № 924/1414/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

за позовом Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області, м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця Лис Валентини Анатоліївни, с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області

про стягнення заборгованості по договору фінансово-кредитної підтримки №03/2019 від 28.05.2019 року у сумі 82529,69 грн., з яких 78500,00 грн. - заборгованість з повернення фінансово-кредитної підтримки, 3996,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування фінансово-кредитною підтримкою, 33, 69 грн. - заборгованість по інфляційних втратах та 3% річних,

представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 року на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області, м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Лис Валентини Анатоліївни, с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області про стягнення заборгованості по договору фінансово-кредитної підтримки №03/2019 від 28.05.2019 року у сумі 82 529,69 грн., з яких 78 500,00 грн. - заборгованість з повернення фінансово-кредитної підтримки, 3 996,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування фінансово-кредитною підтримкою, 33, 69 грн. - заборгованість по інфляційних втратах та 3% річних.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що між ним та відповідачем 18.05.2019 року укладено договір про фінансово-кредитну підтримку, умови якого Фондом виконано в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням, банківською випискою про перерахування коштів. Проте, відповідач умов договору не дотримався та допустив виникнення заборгованості по кредитним зобов`язанням. Враховуючи те, що ані надана відповідачу відстрочка повернення фінансово-кредитної підтримки, послаблення фінансового навантаження та скасування нарахованих штрафних санкцій, ані досудові засоби врегулювання спору не дали жодного результату, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі за позовом Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області, м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Лис Валентини Анатоліївни, с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області про стягнення заборгованості по договору фінансово-кредитної підтримки №03/2019 від 28.05.2019 року у сумі 82529,69 грн., з яких 78500,00 грн. - заборгованість з повернення фінансово-кредитної підтримки, 3996,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування фінансово-кредитною підтримкою, 33, 69 грн. - заборгованість по інфляційних втратах та 3% річних; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позов до 05.02.2021 року.

Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі, надіслана на адресу відповідача, зазначену в ЄДРЮО, ФОП та ГФ, повернута відділенням поштового зв`язку по причині відмови адресата від отримання.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом здійснено надіслання процесуальних документів у даній справі на зареєстровану адресу відповідача, проте, згідно відмітки відділення поштового зв`язку, ФОП Лис В.А. відмовилась від отримання поштового відправлення.

Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17, згідно якого у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання стороною кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Також позивач просить суд залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фермерське господарство "Концентрат", с. Песець Новоушицького району Хмельницької області, оскільки останнім в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, стягнення за якими є предметом даного спору, укладено 29.05.2019 року договір іпотеки №4916.

Статтею 50 ГПК України унормовано, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Частиною 1 ст.553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

В даному випадку Фонд, звертаючись до суду з даним позовом, скористався правом вимоги до боржника, що кореспондується з положеннями ст. 543 ЦК України. Водночас, заявляючи вимогу про залучення ФГ "Концентрат" до участі в даній справі, позивачем не зазначено, на які саме права та обов`язки останнього щодо Фонду або ФОП Лис В.А. вплине рішення у справі про стягнення заборгованості з позичальника.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фермерське господарство "Концентрат", с. Песець Новоушицького району Хмельницької області.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

На засіданні Інвестиційної ради Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області 27.05.2019р. вирішено надати Лис В.А. фінансово-кредитну підтримку в сумі 300 000,00 грн. терміном на 18 місяців під 12% річних, з відстрочкою погашення тіла кредиту на три місяці для переробки сільськогосподарської продукції (розширення виробничих потужностей по виготовленню хлібобулочних виробів (придбання печі MIWE 12 та універсального тістоміса ХУБОРТ)) за умови збереження існуючих та створення не менше 5 додаткових робочих місць до кінця поточного року.

28.05.2019р між Регіональним фондом підтримки підприємництва по Хмельницькій області (Фонд) та фізичною особою-підприємцем Лис Валентиною Анатоліївною (позичальник) укладено договір про фінансово-кредитну підтримку №03/2019 (далі - договір), відповідно до якого згідно з рішенням інвестиційної ради (протокол №03/2019 від 27 травня 2019р.) фондом надається позичальнику фінансово-кредитна підтримка у формі кредиту через Головне управління державної казначейської служби України у Хмельницькій області згідно з порядком використання коштів обласного бюджету, що виділяються на надання фінансово-кредитної підтримки суб`єктам підприємництва Регіональним фондом підтримки підприємництва по Хмельницькій області для переробки сільськогосподарської продукції (розширення виробничих потужностей по виготовленню хлібобулочних виробів (придбання печі MIWE 12 та універсального тістоміса ХУБОРТ)) сумі 300 000,00 (триста тисяч) гривень, строком на 18 (вісімнадцять) місяців, з відстрочкою погашення тіла кредиту на три місяці, з датою погашення кредиту до 30 листопада 2020р., зі сплатою 12 (дванадцяти) відсотків річних, згідно з додатком 2 (п. 1.1 договору).

Надання фінансово-кредитної підтримки здійснюється одноразово або траншами на цілі, визначені у пункті 1.1 цього договору та додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору, шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку, відкритого у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Хмельницькій області. Надання фінансово-кредитної підтримки здійснюється за рахунок коштів обласного бюджету відповідно до рішення сесій обласної ради від 21.12.2018року № 26-23/2018 «Про обласний бюджет Хмельницької області на 2019 рік» (п.п.1.2 - 1.3 договору).

Строк дії Договору починається з дати підписання, а фінансових зобов`язань - з дати надходження коштів і закінчуються днем повного повернення позичальником одержаних коштів та відсотків за користування ними, а також штрафних санкцій, що виникають у випадку невчасного погашення фінансово-кредитної підтримки та відсотків за користування нею (п. 2.3 договору).

Строк нарахування відсотків настає з дня початку дії фінансових зобов`язань від дати перерахування коштів і вони сплачуються Позичальником згідно з графіком (додаток №2) на рахунок, вказаний у п.2.3 даного договору. Розрахунок відсотків за користування фінансово-кредитною підтримкою здійснюється щомісячно з першого по останнє число поточного місяця включно, за фактичну кількість календарних днів користування фінансово-кредитною підтримкою, із розрахункової кількості днів у році - 365 (п. 2.4. договору).

Позичальник проводить погашення фінансово-кредитної підтримки на рахунок, вказаний у п.2.3 даного договору, частками згідно Додатку №3 (п.п.2.4-2.5 договору).

За порушення строків сплати відсотків та повернення одержаної фінансово-кредитної підтримки Позичальник сплачуватиме Фонду пеню (за весь період користування фінансово-кредитною підтримкою) за кожний день прострочення платежу, яка обчислюється від суми простроченого боргу за подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діє у період, за який обчислюється пеня, із розрахункової кількості днів у році 365 днів (п.2.6 договору). Відповідно до п. 2.7 договору сплата пені не знімає відповідальності з Позичальника по сплаті відсотків за користування фінансово-кредитною підтримкою згідно з пунктом 2.4 цього Договору до їх повного погашення.

У пункті 2.8 договору сторони передбачили черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, а саме: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

До дати надання фінансово-кредитної підтримки та в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо повернення фінансово-кредитної підтримки, сплати нарахованих відсотків за користування нею, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Фонду майновий поручитель позичальника укладає договір застави (іпотеки) майна: нежитлова будівля, зерносклад, загальною площею 764,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область Новоушицький район, с. Песець, вул. Б. Хмельницького, 3і. Після надання фінансово-кредитної підтримки позичальник укладає договір застави (іпотеки) майна: піч MIWE 12, придбана за рахунок наданої фінансово-кредитної підтримки з обласного бюджету (п.п.3.1 - 3.1.1 договору).

Відповідно до п.п. 4.8 - 4.9 договору за порушення строків сплати згідно з пунктом 4.7 даного договору позичальник зобов`язується сплачувати пеню за кожний день прострочення платежу, яка обчислюється від суми цього платежу за подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня. У разі порушення строків повернення фінансово-кредитної підтримки або сплати відсотків за користування фінансово-кредитною підтримкою, сплачувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

У разі, якщо сторони не дійдуть згоди зі спірних питань шляхом переговорів, такий спір підлягає передачі на розгляд суду згідно з вимогами чинного законодавства (п.8.2 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.9.3 договору).

Договір підписаний двома сторонами та скріплений їхніми печатками.

У додатку №2 до договору сторонами погоджено графік погашення відсотків за договором: 98,63 грн. - 10.06.2019 року; 2958,90 грн. - 10.07.2019 року; 3057,53 грн. - 10.08.2019 року; 3057,53 грн. - 10.09.2019 року; 2827,40 грн. - 10.10.2019 року; 2715,62 грн. - 10.11.2019 року; 2432,88 грн. - 10.12.2019 року; 2307,95 грн. - 10.01.2020 року; 2104,11 грн. - 10.02.2020 року; 1781,92 грн. - 10.03.2020 року; 1696,44 грн. - 10.04.2020 року; 1446,58 грн. - 10.05.2020 року; 1288,77 грн. - 10.06.2020 року; 1052,05 грн. - 10.07.2020 року; 881,10 грн. - 10.08.2020 року; 677,26 грн. - 10.09.2020 року; 460,27 грн. - 10.10.2020 року та 335,34 грн. 30.11.2020 року. На загальну суму 31180,28 грн.

У додатку №3 - графік погашення кредиту: щомісячно по 20000,00 грн. з 10.09.2019 року по 10.11.2020 року.

На виконання умов договору позивачем згідно платіжного доручення №3 від 29.05.2019р. перераховано ФОП Лис Валентині Анатоліївні 300000,00 грн. згідно договору №03/2019 від 28.05.2019 року.

10.08.2020р. відповідач звернулась до позивача з листом-клопотанням №3 про відтермінування повернення фінансово-кредитної підтримки, наданої згідно договору №03/2019 від 28.05.2019р., до 10 жовтня 2020р. у зв`язку з встановленням карантину на території України.

На засіданні Інвестиційної ради Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області 13.08.2020р. вирішено, у зв`язку із погіршенням фінансового стану ФОП Лис В.А., надати відстрочку повернення фінансово-кредитної підтримки з обласного бюджету шляхом укладення додаткової угоди до основного договору на 2 місяці (відновлення повернення ФКП починаючи з 10.10.2020р.). На виконання рішення ради останнім надіслано ФОП Лис В.А. листа з повідомленням про прийняте рішення та необхідністю укладення додаткової угоди з даного приводу.

30.10.2020р. відповідач звернувся до позивача з листом-заявою №4 з проханням не нараховувати штрафні санкції за період прострочення ФКП з обласного бюджету у сумі 80 000,00 грн.

На засідання Інвестиційної ради Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області 03.11.2020р. вирішено в період установлення карантину на усій території України та поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої корона вірусом SARS-Cov-2 та продовженням Урядом адаптивного періоду виходу з карантину в Україні, скасувати нараховані штрафні санкції за період прострочення платежів по сплаті фінансово-кредитної підтримки та відсотків з обласного бюджету ФОП Лис В.А. та призупинити нарахування штрафних санкцій на період „карантинних" обмежень на території України до кінця 2020 року.

Позивач надіслав відповідачу претензію №01-26/20-129 від 20.11.2020р. про сплату заборгованості за договором про фінансово-кредитну підтримку №03/2019 в розмірі 80998,63 грн., з них 78500,00 грн. - фінансово-кредитна підтримка, 2498,63 грн. - 12% за користування фінансово-кредитною підтримкою.

На забезпечення виконання зобов`язань по договору 29.05.2019 року укладено іпотечний договір та 11.06.2019 року договір застави.

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку із повернення суми фінансово-кредитної підтримки та сплати відсотків за користування вказаними коштами, Регіональний фонд підтримки підприємництва по Хмельницькій області звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи стверджується, що 28.05.2019р між Регіональним фондом підтримки підприємництва по Хмельницькій області та фізичною особою-підприємцем Лис Валентиною Анатоліївною укладено договір про фінансово-кредитну підтримку №03/2019, відповідно до якого фондом надається позичальнику фінансово-кредитна підтримка у формі кредиту для переробки сільськогосподарської продукції (розширення виробничих потужностей по виготовленню хлібобулочних виробів (придбання печі MIWE 12 та універсального тістоміса ХУБОРТ)) сумі 300 000,00 (триста тисяч) гривень, строком на 18 (вісімнадцять) місяців, з відстрочкою погашення тіла кредиту на три місяці, з датою погашення кредиту до 30 листопада 2020р., зі сплатою 12 (дванадцяти) відсотків річних, згідно з додатком 2 (п. 1.1 договору).

У відповідності до частин 1,2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем своє зобов`язання з надання фінансово-кредитної підтримки виконано, а саме перераховано на рахунок відповідача 300 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 29.05.2019р.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу, матеріалами справи стверджується та учасниками справи не спростовано порушення ФОП Лис В.А. своїх зобов`язань з своєчасного погашення наданого кредиту, чим створено заборгованість на суму 78500,00 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України).

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України).

У договорі сторони погодили сплату 12 (дванадцяти) відсотків річних, згідно з додатком 2, на загальну суму 31180,28 грн. При цьому, як зазначає Фонд у позовній заяві, ФОП Лис В.А. сплачено 29707,41 грн. відсотків за користування фінансово-кредитною підтримкою, чим створено заборгованість на суму 1472,87 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 3996,00 грн. відсотків у розмірі 12% річних, проте, не надано жодного розрахунку здійснених нарахувань, з чого суд позбавлений можливості перевірити правильність стягнення 3996,00 грн. 12% річних за користування фінансово-кредитною підтримкою (зокрема, період нарахування та суму заборгованості). Таким чином, з огляду на наявність погодженого графіку сплати 12% річних та не спростовану суму заборгованості у розмірі 1472,87 грн., суд приходить до висновку про стягнення 1472,87 грн. відсотків відповідача. В стягненні 2523,13 грн. відсотків за користування фінансово-кредитною підтримкою суд відмовляє.

Позивачем також нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період з 17.12.2019 року по 13.04.2020 року на суму 33,69 грн.

З даного приводу суд зауважує, що з огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справах № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Проте, позивачем не зазначено розміру заборгованості, на яку здійснено нарахування 3% річних та інфляції за період з 17.12.2019 року по 13.04.2020 року (зокрема, на заборгованість по кредиту, процентах та у якому розмірі), а також не вказано період нарахування втрат від інфляції, оскільки такі втрати нараховуються помісячно; також не розмежовано суми нарахованих 3% річних та втрат від інфляції.

Вказане позбавляє суд можливості перевірити правильність вчиненого розрахунку, тому суд відмовляє в стягненні інфляційних втрат та 3% річних за період з 17.12.2019 року по 13.04.2020 року на суму 33,69 грн.

З всього вищевикладеного, позов Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області, м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Лис Валентини Анатоліївни, с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області про стягнення заборгованості по договору фінансово-кредитної підтримки №03/2019 від 28.05.2019 року у сумі 82529,69 грн., з яких 78500,00 грн. - заборгованість з повернення фінансово-кредитної підтримки, 3996,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування фінансово-кредитною підтримкою, 33, 69 грн. - заборгованість по інфляційних втратах та 3% річних, підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 78 500,00 грн. коштів фінансово-кредитної підтримки та 1 472,87 грн. відсотків за її користування. В стягненні 33,69 грн. 3% річних та втрат від інфляції, 2523, 13 грн. відсотків за користування коштами фінансово-кредитної підтримки суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення 1500,00 витрат на юридичні послуги для підготовки позовної заяви судом враховується наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 наголосив, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання юридичних послуг, зокрема, договору про правову допомогу, розрахунку витрат, а також участі адвоката або іншого фахівця в галузі права.

З викладеного, суд відмовляє в покладенні на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з мотивів недоведеності.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

позов Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області, м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Лис Валентини Анатоліївни, с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області про стягнення заборгованості по договору фінансово-кредитної підтримки №03/2019 від 28.05.2019 року у сумі 82529,69 грн., з яких 78500,00 грн. - заборгованість з повернення фінансово-кредитної підтримки, 3996,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування фінансово-кредитною підтримкою, 33, 69 грн. - заборгованість по інфляційних втратах та 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лис Валентини Анатоліївни (32037, Хмельницька область, Городоцький район, с. Іванківці, код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області (29005, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 87, код 30788223) 78500,00 грн. (сімдесят вісім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) коштів фінансово-кредитної підтримки, 1472,87 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят дві грн. 87 коп.) відсотків за користування фінансово-кредитною підтримкою, 2036,88 грн. (дві тисячі тридцять шість грн. 88 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 33,69 грн. 3% річних та втрат від інфляції, 2523, 13 грн. відсотків за користування коштами фінансово-кредитної підтримки відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29005, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 87) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (32037, Хмельницька область, Городоцький район, с. Іванківці) - рек. з пов. про вручення