Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/81/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: не прибув

- від відповідача: Сіра А.В. - договір №8 про надання правничої допомоги від 03.02.2021; ордер на надання правничої правової допомоги, серія АМ від 08.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (м. Київ)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росток" (с. Курчиця Новоград-Волинського району)

про стягнення 345287,67 грн.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного судового рішення згідно зі ст. 238 ГПК України.

До Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" про стягнення з СТОВ "Росток" 345287,67 грн., з яких 189000,00 грн. боргу, 116620,07 грн. пені, 13188,70 грн. 3 % річних, 26478,90 грн. інфляційних втрат, а також 5179,32 грн. судового збору, 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем не виконано зобов`язання згідно з укладеним між сторонами договором про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги № ФД07/12/2017 від 07.12.2017; також заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 22.01.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.02.2021 о 10:00 (а. с. 60).

09.02.2021 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з намірами щодо укладення мирової угоди та повідомленням, що 08.02.2021 на поточний банківський рахунок товариства від СТОВ "Росток" отримано 100000,00 грн. в якості повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно з платіжним дорученням №6 від 08.02.2021(а. с. 67, 68).

10.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про закриття провадження у справі в частині стягнення 100000,00 грн. боргу, визнання залишку основної суми боргу в розмірі 89000,00 грн., а також щодо відмови позивачу у задоволені позовних вимог в частині стягнення з СТОВ "Росток" пені в розмірі 116620,07 грн.; до відзиву додано, зокрема, докази його направлення позивачу, клопотання про зменшення розміру судових витрат та копію платіжного доручення №6 від 08.02.2021 на суму 100000,00 грн. (а. с. 69 - 80).

Ухвалою від 12.02.2021 господарський суд відклав розгляд справи по суті у спрощеному позовному провадженні на 16.03.2021 о 11:30.

26.02.2021 на електронну пошту суду позивач надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача 128667,60 грн., з яких 89000,00 грн. боргу, 13188,70 грн. 3 % річних, 26478,90 грн. інфляційних, а також 2270,00 грн. судового збору, 20000,00 витрат на професійну правову допомогу; крім того, заявлено клопотання про повернення 2909,32 грн. судового збору, з доказами її направлення на електронну адресу відповідача (а. с. 87 - 89), яку ухвалою господарського суду від 26.02.2021 призначено до розгляду в тому ж засіданні суду.

16.03.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення загального розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання за спірним договором; повідомлено про перерахування відповідачем на рахунок позивача 50000,00 грн. в рахунок погашення боргу , в підтвердження надано платіжне доручення №16 від 13.03.2021 (а.с. 96 - 99).

Ухвалою від 16.03.2021 господарський суд залишив без розгляду заяву ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" від 26.02.2021 про зменшення розміру позовних вимог з підстав, у ній викладених (а. с. 104, 105).

Представник позивача в засідання суду не прибув.

Присутня в засіданні суду представник відповідача підтвердила визнання боргу у сумі 39000,00 грн., сплату позивачу 150000, 00 грн., просила відмовити у стягненні пені, 3% річних, інфляційних втрат, як таких, що не передбачені договором, а також зменшити витрати на правову допомогу з підстав, викладених у відзиві та клопотанні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які є в матеріалах справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

07.12.2017 між ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" (позикодавець/позивач) та СТОВ "Росток" (позичальник/відповідач) укладено договір №ФД07/12/2017 про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (далі - договір ) (а. с. 9), за п. 1.1 якого позикодавець надає позичальнику у власність, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі 189 000,00 грн. (далі - допомога) та зобов`язується повернути позикодавцю отриману грошову суму в порядку та на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що допомога надається на безпроцентній основі, плата за користування допомогою не стягується.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що допомога може надаватись частками або однією сумою в термін до 31.03.2018.

Строк повернення допомоги: не пізніше 31.08.2018 (п. 1.4.1 договору).

Згідно з п. 1.5 договору допомога вважається наданою з моменту зарахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у договорі.

За п. 1.6 договору, допомога вважається повернутою з моменту зарахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця, вказаний у договорі.

Відповідно до п. 3.3 договору він набуває чинності з моменту отримання позичальником допомоги в цілому, чи будь-якої її частини і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

Позивач виконав свій обов`язок згідно з договором та надав фінансову допомогу відповідачу у розмірі 189000,00 грн. у встановлений строк декількома платежами, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за грудень 2017 року (а. с. 14 - 16) та такими копіями платіжних доручень (а. с. 10 - 13):

- №30 від 26.12.2017 - на суму 35135,00 грн.;

- №34 від 12.12.2017 - на суму 55500,00 грн.;

- №36 від 12.12.2017 - на суму 51165,00 грн.;

- №37 від 13.12.2017; - на суму 7200,00 грн.

Згідно з довідкою АТ "Державний ощадний банк України" ТВБВ №10026/016 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області від 28.12.2020, вих. №122 позивачу за період з 07.12.2017 по 28.12.2020 платежі від відповідача щодо повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не надходили (а. с. 17).

Позивачем на адресу відповідача направлялись претензії щодо повернення наданої поворотної безпроцентної фінансової допомоги, відповідно, від 01.10.2020, вих. №01/10/20 та від 26.10.2020, вих. №04/10/20 з доказами їх направленні відповідачу (а. с. 18 - 35), які, однак, були залишена без відповіді та задоволення.

Станом на дату подання позову до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів у розмірі 189000,00 грн., наданих в якості поворотної безпроцентної фінансової допомоги згідно з договором, що спонукало позивача звернутись з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 345287,67 грн., з яких 189000,00 грн. основного боргу, 116620,07 грн. пені, 13188,70 грн. 3 % річних, 26478,90 грн. інфляційних втрат.

Відповідач частково повернув позивачу отриману допомогу у сумі 150000,00 грн., тому залишок суми боргу за договором станом на дату розгляду справи становить 39000,00 грн.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ГПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №906/408/17, від 12.06.2019 у справі №910/7047/18.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позика) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд враховує, що Господарський кодекс України та Цивільний кодекс України не містять визначення зворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 14.1.257 ч. 1 статті 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних). Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Згідно з п. 6. ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовою послугою є надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

За п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 31.03.2006 №5555 "Про можливість надання юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, фінансових послуг з надання коштів у позику та надання поручительств", зареєстрованого в Мін`юсті 25.04.2006 за №477/12351, діючого станом на дату укладення договору (втратило чинність на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг №654 від 09.04.2020), юридичні особи - суб`єкти господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, надають фінансові послуги з надання коштів у позику (крім на умовах фінансового кредиту) та поручительств відповідно до вимог цивільного законодавства та з урахуванням вимог законодавства України щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Таким чином, надати кошти в позику під відсотки вправі лише фінансові установи.

3. Щодо позовних вимог в частині стягнення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 189000,00 грн.

Відповідач частково повернув отриману фінансову допомогу за договором у сумі 150000,00 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями:

- № 6 від 08.02.2021 на суму 100000,00 грн. (а. с. 79);

- № 16 від 13.03.2021 на суму 50000,00 грн. (а. с. 99).

Враховуючи часткове повернення відповідачем отриманої допомоги, залишок суми боргу за договором становить 39000,00 грн., виходячи з такого розрахунку (189000,00 - 100000,00 - 50000).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що у даній справі в частині стягнення 150000,00 грн. основного боргу дійсно відсутній предмет спору, в зв`язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

4. Щодо позовних вимог в частині стягнення 116620,07 грн. пені.

В обгрунтування вимоги про стягнення пені позивач посилається на ст. 549 ЦК України та п. 4.1 договору, яким визначено, що у разі прострочення позичальником строку повернення допомоги, визначеного п. 1.4.1 договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 69 - 72), відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо нарахованої пені в сумі 116620,07 грн. та про відмову у її стягненні.

Слід зазначити, що приписами ст. 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, згідно із ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Таким чином, стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), в якому вона нарахована, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно з розрахунком (а. с. 7), позивач нарахував пеню в розмірі 116620,07 грн. за період з 01.09.2018 по 28.12.2020, в задоволенні вимог щодо стягнення якої слід відмовити як такої, що заявлена до стягнення за межами строку позовної давності.

5. Щодо позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у сумі 13188,70 грн. та інфляційних втрат у сумі 26478.90 грн.

Як зазначалось вище, п. 1.2 договору сторони погодили, що допомога надається на безпроцентній основі, плата за користування допомогою не стягується.

Оскільки сторонами погоджено у договорі відсутність компенсацій у вигляді плати за користування коштами, до яких суд відносить 3 % річних та інфляційних нарахувань в розумінні їх змісту в порядку ст. 625 ЦК України, суд вважає заявлену позовну вимогу безпідставною та такою, що порушує норму ст. 628 ЦК України, відповідно до якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також ч. 3 ст. 6 ЦК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 13188,70 грн. 3 % річних та 26478,90 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 39000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

В частині стягнення 150000,00 грн. основного боргу провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

В частині стягнення пені на суму 116620,07 грн., 3 % річних на суму 13188,70 грн. та інфляційних нарахувань на суму 26478,90 грн. в задоволенні позову слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, 21.09.2020 між позивачем (клієнт) та адвокатом Іванченком О.В. укладено договір № 01-09/2020 від 21.09.2020 про надання правової допомоги (далі - договір) (а. с. 44 - 49), а також додаток № 1 до договору від 21.09.2020 (далі - додаток) (а. с. 50).

У п. 1.3 договору сторонами погоджено, що під час виконання доручення та здійснення адвокатської діяльності за договором клієнт надає адвокату визначені повноваження.

За п. 2.1 договору за надання адвокатом правової допомоги за цим договором, що вказана в п. 1.2 договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі та на умовах, визначених у додатку № 1 до цього договору.

Як вбачається з п. п. 1, 3 додатку № 1 від 21.09.2020 до договору (а. с. 50), сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги, яка повинна здійснюватися авансом.

Позивачем повністю сплачено 20000,00 грн. за надання професійної правової допомоги, про що свідчить платіжне доручення № 240 від 11.01.2021 (а. с. 51).

Право на заняття адвокатською діяльністю Іванченко О.В. підтвердив свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000604 від 10.06.2019 (а. с. 52); в матеріалах справи є ордер серії АА №1072213 на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 53).

У відзиві на позовну заяву (а. с. 69 - 72), відповідач заперечив проти заявленої суми витрат на правничу допомогу, вважаючи, що вказана сума судових витрат є завищеною та не обгрунтованою, враховуючи позовні вимоги та предмет спору.

Крім того, в матеріалах справи є клопотання відповідача про зменшення судових витрат на надання правничої допомоги до розміру 10000,00 грн. (а. с. 75, 76).

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

З огляду на обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи принцип розумності судових витрат та їх співмірності з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), беручи до уваги норму ч. 3 п. 4 ст. 129 ГПК України щодо покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає обгрунтованою суму судових витрат у розмірі 11000,00 грн.

7.2. Стосовно судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 585,00 грн. судового збору та 11000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Інша частина судового збору в сумі 2344,32 грн. та 9000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу залишається за позивачем.

Крім того, враховуючи сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 150000,00 грн. та закриття провадження у справі в цій частині, позивачу слід повернути з Державного бюджету України 2250,00 грн. судового збору, про що постановити відповідну ухвалу.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 150000,00 грн. боргу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росток" (11720, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Курчиця, вул. Дружби, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, ):

- 39000,00 грн. боргу;

- 585,00 грн. судового збору;

- 11000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

4. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 116620,07 грн. пені.

5. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3 % у сумі 13188,70 грн.

6. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних нарахувань у сумі 26478,90 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.03.21

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу та на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2

3 - представнику позивача - адвокату Іванченку О.В. на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

4 - відповідачу та на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3