ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м.Харків Справа № 913/649/20
Провадження №33/913/649/20
про стягнення 2 006 729 грн 08 коп.
Суддя Драгнєвіч О.В.
Секретар судового засідання Чигрина Є.Ю.
У засіданні брали участь:
від позивача в режимі відеоконференції: Єфременко О. О., адвокат за довіреністю №14-13 від 15.01.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6537/10 від 23.03.2018 року;
від відповідача: представник не прибув.
С У Т Ь С П О Р У:
Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального підприємства Креміннатеплокомуненерго з вимогами про стягнення грошових коштів за договором постачання природного газу №5321/18-БО-20 від 08.10.2018, з урахуванням укладених додаткових угод, в загальному розмірі 2 006 729 грн 08 коп., з яких: 1 849 999 грн 99 коп.- сума основного боргу; 90 783 грн 55 коп. - сума нарахованих 3% річних; 65 945 грн 54 коп. інфляційних втарат.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на виконання умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №5321/18-БО-20 від 08.10.2018 ним передано у власність відповідачу природний газ на суму 3 349 815 грн 73 коп. Однак, відповідач в порушення п. 6.1 договору не виконав своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання в частині внесення оплати за природний газ, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 1 849 999 грн 99 коп. за зобов`язаннями січня квітня 2019 року.
У зв`язку із допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК України позивачем були нараховані 3% річних в загальній сумі 90 783 грн 55 коп. розраховані за період з 26.01.2019 по 19.10.2020, інфляційні втрати у сумі 65 945 грн 54 коп. розраховані за період з лютого 2019 року по вересень 2020 року та за стягненням яких позивач звернувся до суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 справа передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.01.2021; встановлено учасникам строки для подання заяв по суті.
Протокольною ухвалою суду від 18.01.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, по 07.03.2021; відкладено підготовче засідання на 08.02.2021; про що учасників у справі повідомлено також ухвалою-повідомленням від 21.01.2021.
03.02.2021 від позивача через електронну пошту суду надійшла заява б/н від 03.02.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних засобів з додатковими документами, яка була судом задоволена.
Ухвалою суду від 08.02.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 25.02.2021.
11.02.2021 від позивача через електронну пошту суду надійшла заява б/н від 10.02.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних засобів з додатковими документами, яка була судом задоволена.
В судове засідання 25.02.2021 в режимі відеоконференції прибув лише представник позивача, який надав пояснення та відповіді на запитання суду.
Відповідач повноважного представника для участі в судових засіданнях не направляв, однак був належним чином повідомлений про судові засідання, що підтверджується наявними у справі поштовими повідомленнями про отримання ухвал суду.
На час проведення судового засідання від 25.02.2021 від відповідача відзив до суду також не надходив.
Судом враховується, що згідно положень ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, подача відзиву та письмових пояснень є правом відповідача, а не обов`язком.
Відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно приписів Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Наразі відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, а тому справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.
В судовому засіданні 25.02.2021 суд встановив фактичні обставини справи, дослідив їх наявними у справі доказами.
В судовому засіданні 25.02.2021 за результатами розгляду справи проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством Креміннатеплокомуненерго (відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу №5321/18-БО-20 від 08.10.2018 (далі-договір), на підставі якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1. договору).
Відповідно до п.5.2 договору ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату укладання становить 7 907 грн 20 коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9448 грн 64 коп.
Умови вказаного договору регулювали зобов`язання сторін щодо поставки природного газу в жовтні 2018 року обсягом 7,100 тис.куб.м.
В подальшому в договір постачання природного газу №5321/18-БО-20 від 08.10.2018 було внесено зміни укладеними між сторонами додатковими угодами від 23.10.2018 №1, від 27.10.2018 №2, та стосувалися зобов`язань щодо поставки природного газу в жовтні 2018 року, орієнтовним обсягом 28,398 тис.куб.м.
Додатковою угодою від 01.11.2018 №3 сторони внесли зміни до договору та визначили зобов`язання щодо поставки природного газу в листопаді 2018 року, орієнтовним обсягом 93,742 тис.куб.м.
В подальшому сторони уклали додаткову угоду від 29.11.2018 №4, в якій виклали розділи 1-12 договору №5321/18-БО-20 від 08.10.2018 в новій редакції.
Крім того, сторонами також було укладено ряд додаткових угод до договору, зокрема від 19.03.2018 №5, від 20.03.2019 №6, від 29.03.2019 №7, від 17.04.2019 №8.
Згідно п. 1.2. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 29.11.2018 до договору), сторонами було визначено, що природний газ, який постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями.
У п. 2.1. договору (в редакції додаткових угод від 20.03.2019 №6, від 17.04.2019 №8 до договору) узгоджено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 443,748 тис. куб. метрів, в т.ч. по місяцях: у листопаді 2018 67,298 тис. куб. м., у грудні 2018 106,325 тис. куб. м., у січні 2019 100,933 тис. куб. м., у лютому 2019 98,826 тис. куб. м., у березні 2019 61,301 тис. куб. м., у квітні 2019 10,986 тис. куб. м.
Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього договору. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п.п. 3.8, 3.8.1, 3.8.2 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4).
Споживач зобов`язується подати постачальнику не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (п.3.9 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4): завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий період, складеного між споживачем та оператором ГРМ (ГТС) (пп.3.9.1 п.3.9 договору); інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно: 1) фактично використаних у відповідному розрахунковому періоді обсягів природного газу (відповідно до п.3.8.1 цього договору), з розбивкою цих обсягів природного газу за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді; 2) обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів постачальника (відповідно до п.3.8.2 цього договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді (пп.3.9.2 п.3.9 договору); підписані споживачем два примірника акта приймання-передачі природного газу та зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п.3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість (пп.3.9.3 п.3.9 договору).
Згідно з п.3.10 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4 постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.
Відповідно до п.3.11 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4 споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором у частипні постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.
В п.4.1 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4 сторонами було погоджено, що ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.
Згідно з умовами п. 4.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 29.11.2018 до договору) ціна за 1 000 куб. м. газу на дату укладання цього договору становить 6 235 грн 51 коп., крім того, податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7 482 грн 61 коп.
Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу (п.4.3. договору в редакції додаткової угоди №4 від 29.11.2018).
Сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 29.11.2018 до договору).
В п.5.3 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4 сторони передбачили, оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціпним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими у встановленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимогами підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.5.1 цього договору.
Відповідно до п.5.4 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4 у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотків річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 7.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору).
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 29.11.2018 до договору).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач протягом періоду з листопада 2018 року по квітень 2019 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 349 815 грн 73 коп.:
-за актом приймання-передачі від 30.11.2018 у листопаді 2018 року на суму 503 564 грн 82 коп. обсягом 67,298 тис.куб.м. (а.с.41);
-за актом приймання-передачі від 31.12.2018 у грудні 2018 року на суму 795 588 грн 71 коп. обсягом 106,325 тис.куб.м. (а.с.42);
-за актом приймання-передачі від 31.01.2019 у січні 2019 року на суму 755 242 грн 48 коп. обсягом 100, 933 тис.куб.м. (а.с.43);
-за актом приймання-передачі від 28.02.2019 у лютому 2019 року на суму 739 476 грн 61 коп. обсягом 98, 826 тис.куб.м. (а.с.44);
-за актом приймання-передачі від 31.03.2019 у березні 2019 року на суму 473 739 грн 13 коп. обсягом 63,312 тис.куб.м. (а.с.45);
-за актом приймання-передачі від 30.04.2019 у квітні 2019 року на суму 82 203 грн 97 коп. обсягом 10,986 тис.куб.м. (а.с.46).
Вказані акти підписані сторонами, підписи скріплені печатками підприємств.
Відповідач свої зобов`язання за договором не повністю виконав, здійснив лише часткову оплату за природний газ у загальному розмірі 1 499 815 грн 74 коп., у зв`язку з чим за зобов`язаннями січня квітня 2019 року обліковується заборгованість на суму 1 849 999 грн 99 коп.
У зв`язку із допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК України позивачем були нараховані 3% річних у сумі 90 783 грн 55 коп. та інфляційні втрати у сумі 65 945 грн 54 коп., які позивач просить стягнути з відповідача у цій спрауві.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.
За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно із ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За змістом ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
За приписами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За правилами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
У п.5.1 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 №4 сторони передбачили, що оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
З наданих позивачем письмових пояснень, даних наведених у розрахунку, у довідці «Операції по договору №5321/18-БО-20 з 01.10.2018 по 31.05.2020» Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а також даних банківських виписок по рахунку щодо здійснених часткових оплат відповідачем, вбачається, що відповідач лише частково розрахувався за зобов`язаннями. Зокрема, повністю розрахувався за зобов`язаннями листопада грудня 2018 року та частково за зобов`язаннями січня 2019 року, перерахувавши позивачу грошові кошти в загальному розмірі 1 499 815 грн 74 коп., що підтверджується даними банківських виписок по рахунку.
За зобов`язаннями лютого квітня 2019 року відповідачем оплати за спожитий природний газ позивачу не вносилися.
За вказаних обставин, матеріалами справи підтверджується наявність основної заборгованості в сумі 1 849 999 грн 99 коп. за зобов`язаннями січня квітня 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.
Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем суду не надано, доводів позовної заяви не спростовано.
Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ в січні - квітні 2019 року за вказаним договором підтверджуються матеріалами справи, визнаються судом обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у сумі 1 849 999 грн 99 коп.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена ст.625 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на допущене відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних за зобов`язаннями грудня 2018 року квітня 2019 року у загальній сумі 90 783 грн 55 коп. (а.с.37-40).
Перевіривши розрахунок 3% річних, наведений позивачем (а.с.37-40), суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до умов договору та приписів діючого законодавства; із урахуванням положень ст.ст.253-254 ЦК України щодо правильного визначення дат виникнення прострочення (враховуючи вихідні і святкові дні).
Враховуючи зазначене, вимога про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 90 783 грн 55 коп. визнається обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат (а.с.37-40), обрахованих за загальний період з лютого 2019 року по вересень 2020 року в сумі 65 945 грн 54 коп., за зобов`язаннями грудня 2018 року квітня 2019 року, суд зауважує про наявність в ньому помилок, зокрема позивачем неправильно визначено (без заокруглення) величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми (саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України).
Викладене відповідає висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, від 20.11.2020, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються наразі судом.
Враховуючи наведене, господарський суд наводить правильний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство, з урахуванням заокругленого значення індексу інфляції, що підлягає застосуванню у відповідному місяці/періоді.
Окремо, суд також зауважує про те, що в розрахунку інфляційних втрат позивачем застосовано інший алгоритм, ніж наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
Зокрема, в п.29 вказаної постанови було роз`яснено, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
Наразі позивач в своєму розрахунку брав базу для нарахування інфляційних втрат суму боргу з урахуванням здійснених часткових оплат, наявну на кінець місяця.
Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат із застосуванням алгоритму, наведеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, зокрема за зобов`язаннями грудня 2018 року та січня 2019 року (коли відповідачем здійснювалися часткові оплати), дійшов висновку про те, що інфляційні втрати за зобов`язаннями грудня 2018 року складають 7 029 грн 82 коп; а за зобов`язаннями січня 2019 року 27 504 грн 53 коп., що значно перевищує розмір заявлених первісно позивачем інфляційних втрат за ці місяці, при застосуванні позивачем іншого алгоритму розрахунку.
За вказаних обставин, судом також враховується, що у п.28 постанови від 26.06.2020 у справі №905/21/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив про те, що такий спосіб розрахунку інфляції за ст.625 ЦК України (наведений у постанові) з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.
Місяць надання послуги. Строк оплати, сума за актомДата/сума оплатиСума заборгованості, в грн., в т.ч. з урах. інф. нарах. періодуПеріод нарахування Індекс інфляції за весь період прострочення, %Заявлена сума інфляції, грнСума інфляції за розрахунком суду, грнСума інфляції, що підлягає стягненню, грн
Грудень 2018 по 25.01.2019 (включно) 795 588,7223.01.2019- 195 558,72 28.02.2019- 155 242,48 18.03.2019- 39 476,61; 29.03.2019- 250 000,00 444 757,52 155 280,91 157 504,70 (з інфл.нарах попер період) лютий 2019 березень 2019 100,5 100,9 2 223,79 1 417,54 2 223,79 1 417,54 2 223,79 1 417,54 Всього: 3 641,33
Лютий 2019 по 25.03.2019 (включно) 739 476,61 739 476,61 квітень 2019-вересень 2020 103,3 24 603,78 24 402,73 24 402,73
Березень 2019 по 25.04.2019 (включно) 473 739,13 473 739,13 травень 2019-вересень 2020 102,3 10 915,65 10 896 10 896
Разом:65 572, 21
Отже, стягненню з відповідача обгрунтовано підлягають інфляційні втрати нараховані за зобов`язаннями з поставки природного газу в період грудень 2018 року - квітень 2019 року в загальній сумі 65 572 грн 21 коп. В іншій частині інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, слід відмовити.
Враховуючи зазначене, позов визнається обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. З відповідача на користь позивача слід стягнути основний борг у сумі 1 849 999 грн 99 коп., 3% річних у сумі 90 783 грн 55 коп., інфляційні втрати у сумі 65 572 грн 21 коп. В іншій частині позову слід відмовити.
Крім того, згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 30 095 грн 35 коп.
Керуючись ст.ст.129, 232 - 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Креміннатеплокомуненерго про стягнення 2 006 729 грн 08 коп. задовольнити частково.
Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3. В іншій частині позову відмовити.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення (з урахуванням положень п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення підписано 09.03.2021.

Суддя О.В. Драгнєвіч