ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2021 р. Справа № 911/147/21

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Арсенал»

про стягнення 20 572, 70 грн.

Представники: не викликалися

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою вих. № 785 від 23.12.2020 (вх. № 142/21 від 11.01.2021) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Арсенал» (відповідач) 20 572, 70 грн. заборгованості за договором поставки № 550151 від 28.08.2020.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.01.2021 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та зобов`язано сторін надати суду певні документи.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо сплати вартості поставленого товару, у зв`язку з чим він просить суд стягнути з відповідача 16 675, 65 грн. основного боргу, 449, 54 грн. пені, 3 335, 13 грн. штрафу та 112, 38 грн. 3 % річних. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, а саме 2 102, 00 грн. судового збору.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи на адреси, що значаться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і позовних матеріалах, відзив на позовну заяву не надіслав.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

28.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (постачальник - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех Арсенал» (покупець - відповідач) укладено договір поставки № 550151, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу товар, а відповідач зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору предметом договору є поставка запасних частин, аксесуарів до транспортних засобів та розхідних матеріалів, далі за текстом «товар», за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури позивача.

Згідно з п. 1.4 договору тара (упаковка) входить в вартість товару. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменувань, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття відповідачем товару по видатковій накладній, виданій позивачем, яка після її підписання сторонами має юридичну силу специфікації, в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію товару.

Відповідно до п. 3.2.1 договору позивач має право отримати оплату товару в розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно з п. 3.3.1 договору відповідач зобов`язаний прийняти товар та своєчасно його оплатити.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що передача товару оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість.

Відповідно до п. 4.4 договору право власності на товар, а також ризик його випадкової загибелі переходить від позивача до відповідача з моменту передачі йому товару.

Згідно з п. 5.3 договору товар передається на умовах оплати згідно п. 5.5 даного договору з моменту підписання видаткової накладної на товар або декларації (накладної на вантаж) у випадку доставки товару кур`єрськими фірмами.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що оплата товару здійснюється відповідачем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок позивача. Відповідач здійснює оплату протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 5.7 договору моментом отримання товару вважається момент підписання представником відповідача видаткової накладної на проданий товар чи здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки відповідачу (кур`єрським фірмам) в порядку п. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 6.1 договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває до моменту звернення позивача до суду.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів відповідач, окрім пені, сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору поставки № 550151 від 28.08.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 52 338, 59 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними № FTM00207539/20 від 01.09.2020 на суму 13 642, 94 грн., № FTM00209558/20 від 02.09.2020 на суму 6 110, 00 грн., № FTM00211727/20 від 04.09.2020 на суму 890, 00 грн., № FTM00213131/20 від 05.09.2020 на суму 1 845, 00 грн., № FTM00213287/20 від 05.09.2020 на суму 1 130, 00 грн., № FTM00216069/20 від 08.09.2020 на суму 2 045, 00 грн., № FTM00221010/20 від 12.09.2020 на суму 3 061, 67 грн., № FTM00221430/20 від 14.09.2020 на суму 6 500, 00 грн., № FTM00222819/20 від 15.09.2020 на суму 2 599, 99 грн., № FTM00223536/20 від 15.09.2020 на суму 4 360, 00 грн., № FTM00228096/20 від 18.09.2020 на суму 10 153, 99 грн.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано рахунки-фактури, що виставлялися відповідачу на оплату товару, а саме: рахунок-фактура № 000448232/20 від 31.08.2020 на суму 13 642, 94 грн., рахунок-фактура № 000446738/20 від 31.08.2020 на суму 6 110, 00 грн., рахунок-фактура № 000453067/20 від 02.09.2020 на суму 890, 00 грн., рахунок-фактура № 000460517/20 від 05.09.2020 на суму 1 845, 00 грн., рахунок-фактура № 000460896/20 від 05.09.2020 на суму 1 130, 00 грн., рахунок-фактура № 000466368/20 від 08.09.2020 на суму 2 045, 00 грн., рахунок-фактура № 000476671/20 від 12.09.2020 на суму 3 061, 67 грн., рахунок-фактура № 000477589/20 від 14.09.2020 на суму 6 500, 00 грн., рахунок-фактура № 000480998/20 від 15.09.2020 на суму 2 599, 99 грн., рахунок-фактура № 000482228/20 від 15.09.2020 на суму 4 360, 00 грн., рахунок-фактура № 000491134/20 від 18.09.2020 на суму 10 153, 99 грн. Загальна сума зазначених рахунків-фактур на оплату товару становить 52 338, 59 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов`язань, відповідач за вищевказаний товар розрахувався лише частково, а саме на суму 35 662, 94 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською довідкою № 52-2638/21 від 22.01.2021, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 16 675, 65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 729 від 04.12.2020 про сплату існуючої заборгованості за договором поставки № 550151 від 28.08.2020. В підтвердження надсилання вказаної претензії позивачем до суду надано опис вкладення до листа та накладну Укрпошти від 08.12.2020, копії яких долучено до матеріалів справи.

Проте, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, на претензію не відповів, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним договірних зобов`язань щодо оплати поставленого позивачем товару суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати товару настав, доказів його оплати відповідачем не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 16 675, 65 грн. основного боргу за договором поставки № 550151 від 28.08.2020 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Також, позивач, на підставі п. 6.1 та п. 6.3 договору, просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 449, 54 грн. за період з 03.10.2020 по 23.12.2020 та штраф у розмірі 3 335, 13 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває до моменту звернення позивача до суду.

Згідно з п. 6.3 договору у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів відповідач, окрім пені, сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок штрафу, здійснений позивачем, та встановлено, що він є вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично невірними, оскільки при розрахунку пені позивачем застосовано 365 днів у році, в той час як у 2020 році було 366 днів.

Таким чином, за розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем періоду (з 03.10.2020 по 23.12.2020), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 448, 33 грн.

Крім того, зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних з простроченої суми грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми за період з 03.10.2020 по 23.12.2020 складають 112, 38 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично невірними, оскільки при розрахунку 3 % річних позивачем застосовано 365 днів у році, в той час як у 2020 році було 366 днів.

Таким чином, за розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем періоду (з 03.10.2020 по 23.12.2020), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 112, 08 грн.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 550151 від 28.08.2020 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 20 571, 19 грн., з яких: 16 675, 65 грн. основного боргу, 448, 33 грн. пені, 3 335, 13 грн. штрафу та 112, 08 грн. 3 % річних, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 1, 21 грн. пені та 0, 30 грн. 3 % річних суд відмовляє.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Арсенал» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок 4Б, ідентифікаційний код - 43277164) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (81500, Львівська область, Городоцький район, село Черляни, вулиця Польова, будинок 97, ідентифікаційний код - 38169102) 16 675 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 65 коп. основного боргу, 448 (чотириста сорок вісім) грн. 33 коп. пені, 3 335 (три тисячі триста тридцять п`ять) грн. 13 коп. штрафу, 112 (сто дванадцять) грн. 08 коп. 3 % річних та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Арсенал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» 1, 21 грн. пені та 0, 30 грн. 3 % річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 12.03.2021.

Суддя Т.В. Лутак