ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.03.2021м. ДніпроСправа № 904/2246/21

Суддя Фещенко Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Коваля Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Виконавчого комітету Вербківської сільської ради (51453, Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Вербки, вулиця Матросова, будинок 20; ідентифікаційний код 40210149)

про стягнення заборгованості за договорами поточного ремонту освітлення у загальному розмірі 456 853 грн. 13 коп.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Коваль Віктор Миколайович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. суду № 2171/21 від 09.03.2021), в якій просить суд стягнути з Виконавчого комітету Вербківської сільської ради (далі - відповідач) заборгованість за наступними договорами поточного ремонту освітлення: № 011/06-20 від 11.06.2020, № 01/07-20 від 01.07.2020, № 142/07-20 від 14.07.2020, №144/07-20 від 14.07.2020, № 145/07-20 від 14.07.2020, № 14/07-20 від 14.07.2020, №151/07-20 від 15.07.2020, № 152/07-20 від 15.07.2020, № 153/07-20 від 15.07.2020,№ 154/07-20 від 15.07.2020, № 155/07-20 від 15.07.2020, № 15/07-20 від 15.07.2020 , № 202/07-20 від 20.07.2020, № 211/07-20 від 21.07.2020, № 212/07-20 від 21.07.2020, № 213/07-20 від 21.07.2020, № 214/07-20 від 21.07.2020, № 21/07-20 від 21.07.2020, № 221/07-20 від 22.07.2020, № 224/07-20 від 22.07.2020, № 226/07-20 від 22.07.2020, № 22/07-20 від 22.07.2020, № 23/07-20 від 23.07.2020, № 232/07-20 від 23.07.2020, № 233/07-20 від 23.07.2020, № 234/07-20 від 23.07.2020, № 191/08-20 від 19.08.2020, № 192/08-20 від 19.08.2020, № 193/08-20 від 19.08.2020, № 201/08-20 від 20.08.2020, № 202/08-20 від 20.08.2020, № 091/09-20 від 09.09.2020, №09/09-20 від 09.09.2020, № 161/09-20 від 16.09.2020, № 16/09-20 від 16.09.2020, № 18/09-20 від 18.09.2020 та № 21/09-20 від 21.09.2020.

Дослідивши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що остання підлягає поверненню позивачу без розгляду, виходячи з наступного.

За змістом частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, право позивача об`єднати позовні вимоги не є абсолютним.

Суд враховує, що позовні вимоги підлягають об`єднанню й за умови доцільності їх спільного розгляду.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем об`єднано декілька вимог, які стосуються 37-ми окремих договорів, отже фактично, позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилась за 37-ми різними господарськими договорами.

Заявлені вимоги підтверджуються і різними доказами за кожним договором окремо.

Більше того, за кожним окремим договором наявний великий масив первинних документів, що також потребує дослідження щодо кожного з них окремо. Слід також наголосити, що ціна позову становить 456 853 грн. 13 коп., , а до позовної заяви позивачем долучено вже 373 документи, при цьому, в процесі розгляду справи обсяг доказів, які підлягатимуть дослідженню, суттєво збільшиться, що додатково свідчить про недоцільність об`єднання позовних вимог за таких обставин.

Таким чином, заявлені вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення та всіма поданими доказами, тобто докази, надані у підтвердження вимог за одним договором не є тотожними доказами, наданим у підтвердження вимог за іншим договором; дослідження доказів, що стосуються одного договору, не має значення для з`ясування обґрунтованості вимог заявленими на підставі іншого договору.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню декілька окремих спорів між тими ж сторонами.

Згідно частиною 2 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Отже, частина 2 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначає право суду об`єднати вимоги у випадках певного збігу осіб у таких справах, однак, з урахуванням положень частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставою об`єднання є - пов`язаність між собою вимог підставою виникнення або поданими доказами, а також заявлення основних та похідних вимог.

Проте, у даному випадку відсутні відповідні умови для об`єднання; заявлені за одним договором вимоги не відносяться до заявлених за іншим як основні та похідні.

Сумісний розгляд відповідних вимог суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки для розгляду таких вимог суду необхідно встановити для кожної вимоги окремо різні юридичні факти, з якими закон пов`язує виникнення у відповідача обов`язку оплатити надані послуги.

При цьому, сам по собі факт укладення кожного із договорів між тими ж сторонами, не є тієї підставою, яка свідчить про однорідність вимог та наявність підстав для об`єднання даних вимог, оскільки судом має бути надана правова оцінка кожному окремому правочину, мають бути встановлені обставини щодо виконання/невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кожним укладеним договором поставки окремо.

Суд також зазначає, що об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18.

Таким чином суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті.

Слід також звернути увагу, що навіть у випадку коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, господарський суд дійшов висновку про те, що сумісний розгляд позовних вимог, що ґрунтуються на 37-ми окремих договорах, які не пов`язані між собою ні підставами виникнення, ні поданими доказами, перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво ускладнить вирішення спору в межах строку, визначеного Господарським процесуальним кодексом України, а також може мати негативні наслідки для виконання всіх завдань господарського судочинства, встановлених у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, додержання яких превалює над будь-якими іншими доводами учасників судового процесу, зокрема сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи по суті.

Пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Також, суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їхмісцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Так, у позовній заяві позивачем зазначено місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Коваля Віктора Миколайовича: АДРЕСА_2 .

Проте, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.03.2021, місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Коваля Віктора Миколайовича є ( АДРЕСА_1 ).

Таким чином, позивачем не дотримано вимог, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України щодо змісту позовної заяви.

Крім того, судом відзначено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 у справі № 904/1755/21 позовна заява Фізичної особи-підприємеця Коваля Віктора Миколайовича до Виконавчого комітету Вербківської сільської ради про стягнення заборгованості за договорами поточного ремонту освітлення у загальному розмірі 456 853 грн. 13 коп. вже була повернута судом з аналогічних підстав.

За таких обставин, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України позовна заява підлягає поверненню Фізичній особі-підприємецю Ковалю Віктору Миколайовичу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Фізичної особи-підприємеця Коваля Віктора Миколайовича до Виконавчого комітету Вербківської сільської ради про стягнення заборгованості за договорами поточного ремонту освітлення у загальному розмірі 456 853 грн. 13 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 12.03.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява з доданими до неї документами, в тому числі оригінал квитанції № 0.0..1 від 25.02.2021 про сплату судового збору в сумі 6 852грн. 81 коп.

Суддя Ю.В. Фещенко