Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1151/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання Виконавчого комітету Малинської міської ради (м.Малин Житомирської області)

до Приватного підприємства "Малин тепло" (м.Малин Житомирської області)

про стягнення 124662,74грн

Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання Виконавчого комітету Малинської міської ради звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Малин тепло" 124662,74грн надмірно сплачених коштів по оплаті послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нездійснення відповідачем розрахунку тарифу відповідно до встановлених норм Закону України "Про теплопостачання" з урахуванням середньозважених тарифів на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, які опубліковані на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива, призвело до зайвих витрат по оплаті послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення на суму 124662,74грн.

Ухвалою господарського суду від 15.10.20 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.11.20.

Ухвалою суду від 23.11.20 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 13.01.20 (включно); відкладено підготовче засідання на 21.12.20.

21.12.20 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання за вих.№26 від 21.12.20 про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, оскільки позовну заяву відповідач не отримував, у зв`язку з чим, ухвалою від 21.12.20 продовжено строк підготовчого провадження, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче засідання на 02.02.21.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що в порядку досудового врегулювання спору ПП "Малин Тепло" було надано відповідь на претензію позивача, в якій детально роз`яснено про можливість коригування платежів за період 2018-2020 рік та запропоновано звірити розрахунки, однак позивач не провівши звірку одразу звернувся з позовом до суду. При цьому вказав, що погоджується з твердженнями позивача щодо необхідності розрахунку тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення з урахуванням середньозважених тарифів, затверджених Держенергоефективності на відповідний період. Також відповідач погоджується, що ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Довідково зазначив, що середньозважений тариф на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, її транспортування та постачання по Житомирській області у 2018 році становив: на 1-й квартал - 1437,69грн.; 2-й квартал - 1505,35грн.; 4-й квартал - 1505,22грн, відтак при застосуванні ст.20 Закону України "Про теплопостачання", у 2018 році ПП "Малин Тепло" мало застосовувати тарифи на рівні 1236,00-1286,31грн/Гкал, а не 1230,71 грн/Гкал. Також повідомив, що підприємство не може самостійно змінювати тариф на теплопостачання, оскільки, відповідно до абз.9 ст.13 Закону України "Про теплопостачання" вказане питання віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування (а.с.95-97).

Ухвалою господарського суду від 02.02.21 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1151/20 до судового розгляду по суті на 09.03.21.

Представник позивача в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

09.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі останнього; у клопотанні також зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 16.01.19 між Управлінням освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради (замовник, споживач, позивач) та Приватним підприємством "Малин Тепло" (учасник, виконавець, відповідач) укладено договір №3 про закупівлю послуг за державні кошти та 23.01.20 договір №20 про надання послуги з постачання теплової енергії, за умовами яких відповідач зобов`язався надавати позивачу послуги з централізованого опалення в необхідних йому обсягах, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити наданій йому послуги в строки і на умовах, передбачених договорами (а.с.7-17, 20-22).

За результатами проведеного управлінням освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради перерахунку встановлено, що нездійснення ПП "Малин Тепло" розрахунку тарифу відповідно до встановлених норм Закону з урахуванням середньозважених тарифів на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, що опубліковані на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива призвело до зайвих витрат по оплаті послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення в сумі 124662,74грн.

На думку позивача, оскільки відповідач, згідно вимог ст. 20 ЗУ "Про теплопостачання" із заявою щодо перерахунку тарифу до уповноваженого органу не звертався, то розрахунок тарифу повинен був здійснювати самостійно відповідно до встановлених норм Закону.

Позивач направив відповідачу претензію від 20.07.20 №294, згідно якої просив відповідно до ст. 20 ЗУ "Про теплопостачання" провести коригування та перерахунок платежів за надані послуги з теплопостачання у період з 01.04.19 по 30.04.20 та повернути на рахунки управління надміру перераховані кошти у розмірі 124662,74грн (а.с.23-25).

Враховуючи, що відповідач відмовився повернути Управлінню освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради надмірно перераховані по оплаті послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення кошти в сумі 124662,74грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, враховуючи наступне.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення 124662,74грн надмірно сплачених коштів по оплаті послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення (за період з квітня 2019 по квітень 2020).

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються Законом України "Про теплопостачання" (в редакції станом на квітень 2019 рік), укладеними між сторонами Договорами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про теплопостачання", до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством; перегляд за власною ініціативою та/або за зверненням суб`єкта господарювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках з використанням альтернативних джерел енергії (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій, атомних електростанцій та когенераційних установок), але не більше одного разу на квартал.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Приписами ч.3 ст.20 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та о р г а н а м и м і с ц е в о г о с а м о в р я д у в а н н я у межах повноважень, визначених законодавством.

Згідно ч.4 ст.20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію для суб`єктів господарювання, що здійснюють її виробництво на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення встановлюються на рівні 90 відсотків діючого для суб`єкта господарювання тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі відсутності для суб`єкта господарювання встановленого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення тарифи на теплову енергію встановлюються на рівні 90 відсотків середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів .

Частиною 5 ст.20 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що тарифи на виробництво теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення визначаються для суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, як різниця між тарифом на теплову енергію, встановленим відповідно до частини четвертої цієї статті, і тарифами на транспортування та постачання теплової енергії, що визначаються на рівні діючих для суб`єкта господарювання тарифів на транспортування та постачання теплової енергії, виробленої з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі в і д с у т н о с т і д л я с у б є к т а г о с п о д а р ю в а н н я в с т а н о в л е н и х т а р и ф і в на транспортування та постачання теплової енергії, виробленої з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів тарифи на транспортування та постачання теплової енергії в и з н а ч а ю т ь с я н а р і в н і с е р е д н ь о з в а ж е н и х т а р и ф і в на транспортування та постачання теплової енергії.

Середньозважені тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також тарифи на транспортування та постачання теплової енергії, опубліковані на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива, станом на 25 число останнього місяця кожного кварталу, використовуються суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, для розрахунку тарифу на теплову енергію, тарифу на виробництво теплової енергії на наступний квартал (ч.10 ст.20 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до ч.11 Закону України "Про теплопостачання" для встановлення тарифу на теплову енергію, тарифу на виробництво теплової енергії суб`єкт господарювання, що здійснює виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, подає органу, уповноваженому встановлювати такі тарифи, заяву із зазначенням розміру тарифу, розрахованого відповідно до частини четвертої та/або п`ятої цієї статті.

Якщо уповноважений орган протягом 30 календарних днів з дня надходження заяви не встановлює розмір тарифу, розрахованого відповідно до частини четвертої та/або п`ятої цієї статті, або не надає вмотивовану відмову у його встановленні, вважається, що суб`єкту господарювання, що здійснює виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, встановлено розмір тарифу, розрахований таким суб`єктом господарювання відповідно до частини четвертої та/або п`ятої цієї статті та поданий у заяві. Копія заяви (опису документів) з відміткою про дату їх надходження є підтвердженням подання уповноваженому органу заяви та розрахунків розміру тарифу (ч.12 ст.20 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до Розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 25.07.17 №287 та від 24.06.20 №373, відповідачу надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії, з постачання теплової енергії та ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (а.с.106-107).

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 24.01.18 №30, зі змінами, внесеними рішенням від 05.03.18 №54, Приватному підприємству "Малин Тепло" затверджено тариф на теплову енергію на рівні 90% середньозваженого обласного тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії для потреб установ, організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету на рівні 1230,71грн/Гкал (без ПДВ) з 01.01.18.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем укладено договір №3 від 16.01.19 про закупівлю послуг за державні кошти (діяв до 31.12.2019) та №20 від 23.01.20 про надання послуги з постачання теплової енергії (строк дії до 31.12.20), відповідно до яких відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості, а споживач зобов`язався оплатити дані послуги в порядку передбаченому договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1 та 2 статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 договору №3 від 16.01.19, розрахунки проводяться шляхом:

- оплати замовником після пред`явлення учасником акту приймання-передачі наданих послуг;

- оплати послуг за діючими на день оплати тарифами, з а т в е р д ж е н и м и р і ш е н н я м виконавчого комітету Малинської міської ради.

Відповідно до п.41 договору №20 від 23.01.20, споживач вносить плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи із розміру з а т в е р д ж е н о г о т а р и ф у на послугу та обсягу спожитої послуги.

Згідно п.42 договору №22, ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії... У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на зазначену комунальну послугу, виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору, новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію з внесенням сторонами додаткових змін до цього договору.

Отже, уклавши вищевказані договори сторони погодили, що вартістю послуги є затверджений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Судом встановлено, що на виконання умов договорів від 16.01.19 та 23.01.20 (у період з квітня 2019 по квітень 2020) відповідач поставив позивачу теплову енергію, відповідно до діючого тарифу, затвердженого рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради 24.01.18 №30 за ціною 1230,71грн/Гкал (без ПДВ) грн на загальну суму 1462556,09грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) за період з 01.04.19 по 30.04.20, які підписані представниками обох сторін без зауважень та заперечень (а.с.45-63).

Вказане рішення виконавчого комітету Малинської міської ради 24.01.18 №30 "Про затвердження тарифів для приватних підприємств "Малин Тепло та "Теплодар" станом на дату вирішення спору по суті в установленому законом порядку не оскаржене та не визнане судом недійсними, а отже є чинними та підлягає виконанню.

Таким чином, теплова енергія поставлялась позивачу за ціною, яка встановлена рішенням органу місцевого самоврядування, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору №3 про закупівлю послуг за державні кошти від 16.01.19 та договору №20 про надання послуг з постачання теплової енергії від 23.01.20.

Позивач, у свою чергу, в повному обсязі здійснив оплату отриманої теплової енергії.

Слід зазначити, що заявляючи вимогу про стягнення 124662,74грн надмірно сплачених коштів на придбання послуг з теплопостачання позивач фактично вважає, що вказана сума сплачена безпідставно.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За приписами ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, суд зазначає, що застосування ст.1212 ЦК України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 19.03.2018 у справі №904/5844/17.

Таким чином, оскільки між сторонами протягом 2019-2020 років укладено договори на поставку теплової енергії, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату за поставлену теплову енергію, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися безпідставно (зайво) сплаченими.

Враховуючи, що правовідносини з оплати теплової енергії виникли з відповідних договорів, ціна кожного договору визначена по узгодженню сторін, акти приймання-передачі теплової енергії за тарифом 1230,71грн/Гкал підписані позивачем без зауважень, оплата теплової енергії проведена в межах узгодженої ціни, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими.

Посилання позивача на приписи ст.20 Закону України "Про теплопостачання" суд вважає безпідставними, оскільки вказані правові норми стосуються договірних відносин між сторонами саме на стадії формування та встановлення тарифів на теплову енергію, а проведення позивачем в односторонньому порядку перерахунку не впливає на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, припиняти частково або повністю.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Судовий збір у відповідності до ст.129 ГПК України, покласти на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання Виконавчого комітету Малинської міської ради до Приватного підприємства "Малин тепло" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- в справу

2,3- сторонам (на електронні адреси).