ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 березня 2021 року Справа № 923/1062/14 (923/136/21)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", м.Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод", м.Херсон

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП", м.Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2: Акціонерне товариство "Юнекс Банк", м.Київ

про визнання правочину недійсним

в межах справи за заявою: ПАТ "Балаклавське рудоуправління ім.Горького"

до боржника: ПАТ "Херсонський суднобудівний завод"

про банкрутство

в с т а н о в и в:

Позивач (Кредитор) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернувся до господарського суду із позовом до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП", третя особа Акціонерне товариство "Юнекс Банк" про визнання правочину недійсним.

Позовну заяву подано в межах справи № 923/1062/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою від 22.02.2021р. заяву ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання правочину недійсним прийнято до розгляду та відкрито відокремлене провадження №923/1062/14 (923/136/21) в межах справи №923/1062/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод".

11.03.2021р. в межах провадження у справі №923/1062/14 (923/136/21) позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" подано заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про повернення її без розгляду, з огляду на наступне.

Так відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.136 ГПК України).

Згідно ч.1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.5 ст.139 ГПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову визначена ставка судового збору - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв. Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі. Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа. За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Згідно з п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Водночас відсутність таких відомостей не є підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При цьому суд звертає увагу на те, що встановлення підтвердження зарахування судового збору до державного бюджету здійснюється тільки з оригіналу платіжного доручення.

Аналогічна правова позиція визначена Верховним Судом в ухвалі від 25.05.2020р. у справі № 910/1762/20.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду України від 21.05.2018 року у справі № 923/331/16, від 30.08.2018 року у справі № 910/6968/16, від 18.04.2018 року у справі № 925/56/16, від 12.11.2019 року у справі № 910/384/17, від 14.02.2019 року у справі №918/702/18, від 23.01.2019 року у справі №904/1081/18, від 25.05.2020 року у справі № 910/1762/20 та інших.

Між тим, позивачем до заяви про забезпечення позову додано завірену ксерокопію платіжного доручення від 29.01.2021р. №2309 про сплату 1135,00 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що не може слугувати належним доказом сплати судового збору.

При цьому, заявник посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 04.11.2020р. у справі №609/538/19, від 23.01.2019р. у справі №826/2429/18, від 20.02.2019р. у справі №823/1940/18, від 24.04.2019р. у справі №522/21326/16-ц, від 27.01.2021р. у справі №754/9573/13-ц.

Дослідивши позиції, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та колегії суддів Касаційного цивільного суду, на які посилається позивач, суд зауважує, що предметом касаційного перегляду наведених позивачем справ адміністративної та цивільної юрисдикції були інші обставини, аніж обставини подання до суду копії платіжного доручення про сплату судового збору.

Навпаки, наприклад, при розгляді справи №823/1940/18 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було встановлено, що апелянтом було надіслано на адресу апеляційного суду оригінал документу про сплату судового збору.

За наведених обставин суд застосовує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, наведені вище, згідно з якими належним доказом сплати судового збору є саме оригінал платіжного доручення.

Відтак, суд вважає помилковим та відхиляє посилання позивача на те, що копія платіжного доручення є належним доказом сплати заявником судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову.

Частиною 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені вище обставини, заява б/н від 09.03.2021р. (вх. №716/21 від 11.03.2021р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню заявнику.

При цьому суд роз`яснює, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє сторону права повторно звернутися із відповідною заявою з дотриманням вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Принагідно суд звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.02.2021р., яка набрала законної сили, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про забезпечення позову у даній справі було повернуто заявнику з аналогічних підстав, що не було враховано останнім при повторному зверненні до суду.

Водночас суд звертає увагу заявника на необхідність добросовісно користуватися процесуальними правами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву б/н від 09.03.2021р. (вх. №716/21 від 11.03.2021р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про забезпечення позову та додані до неї документи, всього на 23 арк. повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в строк та порядку, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 15.03.2021р.

Суддя М.Б. Сулімовська