РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2021Справа № 910/8776/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Контакт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО"

про стягнення 4602736 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін:

від позивача - Маслова О.Г., Ваник І.В.

від відповідача - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляді Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Контакт" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (далі - відповідач), з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення 4602736 грн.

Вимоги позову мотивованим тим, що всупереч умов укладеного між сторонами договору на виробництво та поставку товарів власної торгової марки від 08.01.2015 № СТМ 0186/15 (далі - договір) відповідачем було здійснено неповну оплату отриманого товару, заборгованість з оплати становить 1844221,90 грн., і також у зв`язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача 1901753,71 грн. пені, 722090,82 грн. інфляційних втрат, 134669,57 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою суду від 07.06.2017 було зупинено провадження у справі №910/8776/16 до вирішення (до набрання законної сили процесуальним документом за результатами розгляду) пов`язаної з нею справи №914/1822/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Контакт" про зобов`язання прийняти та вивезти товар, що розглядається Господарський судом Львівської області.

Через відділ діловодства суду 25.11.2020 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/8776/16 та додано копію рішення прийнятого у справі №914/1822/16 Господарським судом Львівської області.

Крім того, 15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 07.12.2020 було поновлено провадження у даній справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 18.01.2021 та втановлено участинкам справи строки для подання процесуальних документів.

Через відділ діловодства суду 28.12.2020 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти вимог позову частково та просить суд відмовити в частині задоволення суми боргу у розмірі 1513404,70 грн. та всієї суми штрафних санкцій.

Відповідач, зокрема, зазначив, що частина поставленого йому позивачем товару не відповідала встановленим вимогам, що підтверджується відповідним експертним висновком та відображено у рішенні Господарського суду Львівської області від 17.09.2020 у справі №914/1822/16.

Також, відповідач вказав, що ним було утилізовано товар на суму 1472996,93 грн., у тому числі на суму 663431,98 грн. неякісного товару, який підлягав поверненню та не був прийнятий позивачем, та за утилізацію неякісного товару відповідачем було сплачено 40407,77 грн. На підставі вказаних відповідачем обставин, він вважає, що за умовами п. 6.21 та п. 6.22 договору понесені ним збитки та витрати загалом у сумі 1513404,70 грн. (вартість утилізованого товару та послуги на утилізацію) відповідач вправі зменшити перед позивачем.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 14.01.2021 позивач заперечив проти доводів відповідача, оскільки заперечень по якості товару відповідач позивачу відразу після отримання товару не заявляв, а тому обов`язок відповідача щодо оплати поставленого йому товару він мав виконати у строки встановлені договором.

Через канцелярію суду 20.01.2021 відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, відповідач підтримав свою позицію викладену у відзиві на позов та зазначив, що утилізацію товару було здійснено через відмову позивача у вивезенні товару.

Також, відповідачем було надано суду для долучення до справи копію експертного висновку, що проведений у межах справи №914/1822/16.

У судовому засіданні 08.02.2021 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 03.03.2021.

У судовому засіданні 03.03.2021 представник позивача підтримав вимоги позову у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення предстанвиків сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

08.01.2015 між відповідачем (покупець) і позивачем (постачальник) було укладено договір на виробництво та поставку товарів власної торгової марки №СТМ 0186/15 з додатками до нього, відповідно до якого постачальник зобов`язався виготовляти та передавати у власність покупця товар за торговельними марками, перелік яких наведений в додатку №1 відповідно до умов договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити належно виготовлений та поставлений товар.

Відповідний договір діє в редакції викладеній у протоколі узгодження розбіжностей, який підписано сторонами 08.01.2015 про що вказано у п. 3 цього протоколу. Всі інші умови договору, не змінені цим протоколом діють у редакції договору і сторони підтверджують по ним свої зобовязання (п. 4 протоколу розбіжностей).

Сторонами по справі були погоджені умови поставки продукції за договором та строки оплати покупцем отриманого товару.

Відповідно до пункту 4.5 договору оплата за товар проводиться протягом 30 календарних днів з дати поставки товару до розподільчого центру або торгівельної точки покупця, що підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Позивач поставив виготовлений ним товар - рибні консерви власної торгової марки О`Моге на загальну суму 4478320,78 грн., що підтверджується видатковими накладними: №БК57 від 28.01.2015, №БК127 від 20.02.2015, №БК 136 від 03.03.2015, №БК 133 від 03.03.2015, №БК 170 від 17.03.2015, № БК 184 від 19.03.2015, копії яких містяться у матеріалах справи.

По накладним №№ БК 127, БК 136 відповідач оплатив отриману продукцію частинами з порушенням строків оплати, по накладній №БК 133 оплатив отриману продукцію не в повному обсязі, а по накладним №№ БК 170 і БК 184 отриманий товар не оплатив в повному обсязі, в результаті чого сума неоплаченого товару складає 1844221,90 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2015 року покупцем було призначено проведення дослідження товару, за результатами яких оформлено протоколи випробувань харчової продукції № 10835/15-х, № 10836/15-х, № 10838/15-х, № 10839/15-х, № 10840/15-х, № 10841/15-х, № 10842/15-х від 28.08.2015 та встановлено факт невідповідності товару вимогам до якості товару, встановлених умовами договору та нормативними документами.

18.09.2015 відповідач цінним листом №346/1 від 07.09.2015 з описом надіслав позивачу повідомлення про повернення товару, у зв`язку з невідповідністю товару належній якості, згідно протоколів випробувань харчової продукції № 10835/15-х, № 10836/15-х, № 10838/15-х, № 10839/15-х, № 10840/15-х, № 10841/15-х, № 10842/15-х. Загальна сума товару, що була заявлена до повернення станом на 07.09.2015 складала 2448225,60 грн, у тому числі ПДВ.

Товар, що був заявлений до повернення постачальнику згідно повідомлення від 07.09.2015 не був вивезений позивачем в 14-денний строк. Після цього, відповідачем було прийнято рішення продовжувати реалізовувати цей товар за заниженою ціною, не зважаючи на те, що така ціна була меншою ніж закупівельна. Внаслідок часткової реалізації, вартість заявленого до повернення товару склала 1472996,93 грн. у т. ч. ПДВ. тому, 09.06.2016 цінним рекомендованим листом з описом відповідач надіслав позивачу ще одне повідомлення про повернення товару № 424/777юв від 06.06.2016 на вказану суму.

Однак і дане повідомлення позивачем було залишено без реакції.

Після відкриття провадження у даній справі відповідач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Контакт" про зобов`язання прийняти та вивезти товар, оскільки він є неналежної якості.

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1822/16 від 17.09.2020, яке не оскаржувалося та є чинним, було відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на підставі пропуску строків позовної давності, разом з тим у даному рішенні суд дійшов висновку про порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО".

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судове рішення у справі №914/1822/16 від 17.09.2020 не може бути поставлене під сумнів, та обставини встановлені у ньому є преюдиційними і не потребують доведення в цій справі.

Тобто, вирішуючи спір у даній справі, Господарський суд міста Києва бере до уваги обставини, які були встановлені у рішенні Господарського суду Львівської області у справі №914/1822/16 від 17.09.2020, зокрема, ним було встановлено наступне:

- при прийнятті товару ТОВ «ЕКО» у встановлений законодавством строк ніяких претензій стосовно якості поставленого товару не пред`являло. Остання партія товару згідно умов договору була поставлена у березні 2015 року. Приймання товару по видаткових накладних, ТТН покупець здійснив без будь-яких зауважень та претензій щодо якості товару;

- представник постачальника для проведення дослідження товару не залучався, такий обов`язок у покупця, крім випадків виявлення недоліків товару на стадії його приймання, договором не передбачений. Право вибору лабораторії є виключним правом покупця згідно із договором;

- як з`ясовано, у протоколі випробувань харчової продукції №10841/15-з від 28.08.2015 вказано штрихове кодування консерви рибної (сардини натуральної з добавленням олії ТМ ОМоrе), яке не відповідає ні даним штрихового кодування у видаткових накладних, ні в додатку №3а до договору;

- доводи постачальника щодо неналежного зберігання покупцем товару, не доведено у встановленому порядку належними доказами;

- відповідно до п.6.1 договору, товар, що поставляється за договором за показниками якості та безпеки повинен відповідати встановленим законодавчими та нормативними документами на Товар (ГОСТ, ДСТУ,ТУ і т.д.) та іншими документами, що регламентують вимоги до даної групи товарів, а також не мати дефектів товарного (зовнішнього) вигляду. Товар повинен відповідати вимогам до продукту та упаковки (форма, зовнішній вигляд, технічні характеристики і т.д.) вказаних сторонами в додатках №3а і №36 до дійсного договору;

- Посилання постачальника на недотримання покупцем вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, як це погоджено в договорі, не впливає на характер спірних відносин, враховуючи, що покупець посилається на прихований характер недоліків поставленого товару.

- покупець посилається на право, передбачене пунктами 6.28 і 6.29 договору, призначати експертизу партії товару, залучати до цього уповноважену організацію, що діє як незалежна експертна організація і проводить дослідження товару на предмет його відповідності задекларованим стандартам. Цим правом покепець скористався, але призначив не експертизу, а замовив проведення випробування харчового продукту. Передбачені договором акти невідповідності товару не складені. Відтак, надані покупцем протоколи випробувань не можуть бути належним доказом поставки йому постачальником неякісної продукції та не доводять порушення своїх зобов`язань постачальником;

- як вбачається з висновку судової експертизи харчових продуктів від 03.12.2019 № 20741/19-34/32130-3208/10-34, поставлений покупцю товар не відповідав встановленим вимогам. Експертизою встановлено, що за органолептичними показниками об`єкти 1 - 10 не відповідають вимогам ГОСТ 7452-97, ДСТУ ГОСТ 7454-2009, ГСТУ 15-70-2001, ГОСТ 13865-68 - висота шматків в банці на 7 - 11 мм нижче її внутрішньої висоти (висота шматків або порцій риби повинна бути рівна внутрішній висоті банки або на 4-5 мм нижче її). Відхилення маси нетто від зазначеного на етикетках об`єктів 5 та 7 не відповідає інформації на етикетках (240 г допустиме відхилення від -4% до +8,5%). Масова частка складових частин та масова частка відстою в олії об`єкта 5 не відповідає вимогам ДСТУ ГОСТ 7454-2009 «Консерви з бланшированої, підсушеної або підв`яленої риби в олії. Технічні умови» та інформації на етикетці. Масова частка складових частин (риби) об`єктів 1-4, 6-10 не відповідає інформації, вказаній на етикетках (вміст риби 96-99%). За масовою часткою кухонної солі та за масовою часткою свинцю, кадмію, міді та цинку об`єкти 1-10 відповідають вимогам нормативних документів;

- при цьому, для товару (продукту): горбуша О`Моге натуральна 240г ж/б штрих-код 049, сайра О`Моге натуральна 240г ж/б штрих-код 056, сардина атлантична О`Моге з добавленням олії 200 г ж/б штрих-код 016; сардина О`Моге натуральна з добавленням олії 240 г штрих-код 392; скумбрія атлантична О`Моге натуральної з добавленням олії 240 г ж/б, штрих-код 070, що був поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Контакт» за договором на виробництво та поставку товарів власної торгової марки №СТМ 0186/15 від 08.01.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО» відхилення товарних характеристик в межах вимог, встановлених у Додатку №3а до вищевказаного договору - не виявлено;

- для товару (продукту): сардина атлантична О`Моге бланшована в олії 240 г ж/б, штрих-код 844 масова частка складових частин та масова частка відстою в олії не відповідає вимогам ДСТУ ГОСТ 7454-2009 «Консерви з бланшированої, підсушеної або підв`яленої риби в олії. Технічні умови» та інформації на етикетці. Відхилення маси нетто від зазначеного на етикетках «сардина атлантична О`Моге бланшована в олії 240 г ж/б, штрих-код 844» не відповідає інформації на етикетках (240 г допустиме відхилення від -4% до +8,5%);

- Строк придатності товарів (продуктів): горбуші О`Моге натуральної 240 г ж/б, штрих-код 049; сайри О`Моге натуральної 240 г ж/б штрих-код 056; сардини атлантичної О`Моге бланшованої в олії 240 г ж/б, штрих-код 844; сардини атлантичної О`Моге з добавленням олії 200 г ж/б штрих-код 016; сардини О`Моге натуральної з добавленням олії 240 г штрих-код 392; скумбрії атлантичної О`Моге натуральної з добавленням олії 240 г ж/б, штрих-код 070, який поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Контакт» за договором на виробництво та поставку товарів власної торгової марки №СТМ 0186/15 від 08.01.2015 (як вказано в ухвалі) не впливає лише на окремі стійкі до терміну зберігання показники якості. Якісні та споживчі властивості вказаного товару в цілому змінюються і залежать від терміну та умов зберігання, але вказані зміни не було виявлено в межах проведених досліджень та вимог, встановлених у Додатку №3а до вищевказаного договору;

- з усних пояснень експерта у судовому засіданні судом встановлено, що хоча при технологічному процесі виготовлення рибних консервів після проходження стерилізації можлива зміна співвідношення використаних складників консервів (риби, олії, солі (спецій)) в грамах та відсотках, відповідно до вимог п. 4.2.5 (таблиця 2) ГОСТ 7452-1997, п. 1.7 (таблиця 2) ГОСТ 13865-68, п. 5.2.5 (таблиця 3) ДСТУ ГОСТ 7454:2009, надані на дослідження консерви повинні відповідати вказаним вимогам, а саме: найменування показника «порядок укладання в банки (кількість шматків, тушок риби в банці)» - висота шматків, філе-шматочків або порцій риби повинна дорівнювати висоті банки або бути на 4-5 мм нижче від неї. Цим вимогам досліджувані взірці не відповідають;

- зазначеним висновком експерта спростовуються посилання постачальника на належну якість товару відповідно до листа виробника консервів - ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» від 30.09.2015, протоколу випробувань рибних консервів «Кільки чорноморські обсмажені в томатному соусі» №7705/Д від 23.10.2015, протоколу випробувань рибних консервів «Сардина атлантична бланшована в олії» №7704/'Д від 23.10.2015, проведеними ТзОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» в ДП «Харківстандартметрологія». Не спростовує факту поставки товару неналежної якості товару й нескладання сторонами актів про невідповідність товару, акту лабораторних випробувань тощо. Такі посилання носять формальний характер, не спростовують факту поставки товару неналежної якості та не позбавляють покупця права пред`явити позовну вимогу, що випливає із поставки товару неналежної якості;

- Умовами пункту 6.19 договору передбачено, що отримавши повідомлення покупця про повернення товару на підставах та умовах визначених договором, постачальник зобов`язаний вивезти зазначений у ньому товар протягом не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту направлення повідомлення покупцем. Повернення товару оформляється відповідною накладною. Вартість товару, що повертається покупцем, зараховується ним в рахунок зменшення заборгованості покупця перед постачальником за договором;

- однак, всупереч умовам договору товар, що був заявлений до повернення постачальнику, згідно повідомлення 1, не був прийнятий ТОВ «Бізнес Контакт» в зазначений вище строк, чим було порушено права Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО".

Тобто, встановлені у рішенні Господарського суду Львівської області у справі №914/1822/16 від 17.09.2020 обставини підтверджують той факт, що вироблена та поставлена позивачем продукція, а саме - консерви рибні сардина атлантична О`Моге бланшована в олії 240 г ж/б, штрих-код 844 не відповідає вимогам ДСТУ ГОСТ 7454-2009, крім того ця невідповідність має скриті недоліки, а тому відповідач під час приймання товару не міг дізнатися про таку невідповідність.

Також, відповідачем до матеріалів справи було надано акт списання від 02.05.2019 непридатної продукцію поставленої позивачем на суму 663431,98 грн.

Враховуючи викладені вище обставини та приймаючи до уваги докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволенням позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору, товар, що поставляється за договором за показниками якості та безпеки повинен відповідати встановленим законодавчими та нормативними документами на товар (ГОСТ, ДСТУ, ТУ і т.д.) та іншими документами, що регламентують вимоги до даної групи товарів, а також не мати дефектів товарного (зовнішнього) вигляду. Товар повинен відповідати вимогам до продукту та упаковки (форма, зовнішній вигляд, технічні характеристики і т.д.) вказаних сторонами в додатках №3а і № 3б до договору.

У пункті 6.16 договору сторонами погоджені випадки, коли покупець має право повернути товар, а постачальник зобов`язаний прийняти товар та за вибором покупця або відшкодувати 100% сплаченої вартості за товар, що підлягає поверненню або зменшенням суми належних до сплати постачальнику грошових коштів, зокрема, у разі невідповідності товару діючим стандартам та/або вимогам до товару (продукту), встановленим у додатку №3а до цього договору, невідповідності товару умовам цього договору в частині належної якості. Покупець (п. 6.18) надсилає постачальнику повідомлення про повернення товару, в якому зазначає вид та кількість товару, що підлягає поверненню, місце і час його передачі постачальнику.

Відповідно до п. 6.19 договору, отримавши повідомлення покупця про повернення товару на підставах та умовах, визначених договором, постачальник зобов`язаний вивезти зазначений у ньому товар, протягом не пізніше 14 календарних днів з моменту направлення повідомлення покупцем. Повернення товару оформляється відповідною накладною. Вартість товару, що повертається покупцем, зараховується ним в рахунок зменшення заборгованості покупця перед постачальником за договором. У разі, якщо у покупця немає заборгованості перед постачальником за товар, постачальник зобов`язаний не пізніше 5 календарних днів з дати виставлення покупцем рахунку оплатити вартість повернутого покупцем товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач двічі звертався до позивача листами з вимогою про поверняння товару, однак як встановлено у рішенні Господарського суду Львівської області у справі №914/1822/16 від 17.09.2020 надані покупцем протоколи випробувань не можуть бути належним доказом поставки йому постачальником неякісної продукції та не доводять порушення своїх зобов`язань постачальником.

Разом з тим, відповідач продовжував реалізовувати товар за меншою ціною, посилаючись на умови п. 6.20.1. Однак такі дії відповідача не передбачені договором, оскільки п. 6.20.1 було виключено сторонами у протоколі розбіжностей.

Згідно з п. 6.20 договору сторони погодили, що у випадку порушення постачальником умов пункту 6.19 договору покупець має право після закінчення 14 календарних днів з моменту направлення повідомлення про повернення товару утилізувати його за рахунок постачальника.

Також, хибними є посилання відповідача на п. 6.21 та п. 6.22 договору, що збитки та витрати у сумі 1513404,70 грн. підлягають зменшенню, оскільки згідно протоколу розбіжностей п. 6.22 договору виключено (видалено), а п. 6.21 договору зазначає, що всі витрати і збитки, понесені покупецем у зв`язку з утилізацією, транспортування, тощо, відносяться на рахунок постачальника та відшкодовуються покупцеві в повному обсязі на підставі наданих покупцем документів.

Натомість, матерілами справи підтверджується, що зобов`язання щодо оплати товару у повному обсязі як встановлено умовами п. 4.5 договору відповідачем виконано не було, що вказує на порушення останнім умов цього пункту договору та ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та наявність боргу у сумі 1844221,90 грн.

Однак, суд бере до уваги, що частина товару була неналежної якості, що знаходить своє підтвердження у експертному висновку проведеному в межах справи №914/1822/16, таким чином підстави для стягнення з відповідача утилізованого неякісного товару у сумі 663431,98 грн. не підлягають стягненню та покладаються на позивача відповідно до умов п. 6.20.2 договору.

Що ж стосується понесених відповідачем витрат у сумі 40407,77 грн. на утилізацію товару, то він не позбавлений права звернутися із окремим позовом щодо відшкодування йому цієї суми грошових коштів позивачем.

Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню 1180789,92 грн. боргу.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно пункту 8.2 договору у разі порушення стороною договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона зобов`язана сплатити пеню в розмірі подвійної облікової станки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання, нараховану на суму грошового зобов`язання, за кожний день прострочення.

Згідно з частиною 1 статті 230 та частиною 6 статті 232 ГК України пеня за цим Кодексом визнається штрафною санкцією, нарахування якої, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем не було сплачено спірну суму коштів на рахунок позивача в установлені договором строки, позивачем було нараховано на суму боргу передбачені умовами договору та ст. 625 ЦК України пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

Як вбачається з розрахунків санкцій наданих позивачем ним здійснено нарахування пені у сумі 1901753,71 грн., інфляційних втрат у сумі 722090,82 грн. та 3 % річних у сумі 134669,57 грн.

Відповідач заперечив щодо нарахувань та наведених позивачем сум, однак контррозрахунку нарахованої заборгованості та штрафних і фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було.

Розрахунок здійснювався по накладним №БК127 від 20.02.2015, №БК 136 від 03.03.2015, №БК 133 від 03.03.2015, №БК 170 від 17.03.2015, № БК 184 від 19.03.2015, разом з тим, частина продукції була непридатної якості та утилізована, поставка якої підтверджується накладними №БК127 від 20.02.2015, №БК 136 від 03.03.2015, №БК 133 від 03.03.2015.

Приймаючи до уваги вказане суд не може самостійно встановити, а позивачем не доведено який саме товар було утилізовано і з яких партій, а тому розрахунки пені, 3 % річних та інфляційні втрати нараховані по накладним №БК127 від 20.02.2015, №БК 136 від 03.03.2015, №БК 133 від 03.03.2015 судом відхиляються та стягненню не підлягають.

Разом з тим, судом було здійснено перерахунок штрафних санкцій нарахованих по накладних № БК170 від 17.03.2015 та №БК184 від 19.03.2015.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції по накладній №БК 184 від 19.03.2015

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
22.04.2015 - 12.04.1.22146040.17254696.17
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції по накладній №БК 170 від 17.03.2015

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
20.04.2015 - 12.04..991.221176415.84975939.83
Сума індексу інфляції складає 222456 грн. 01 коп.

Розрахунок процентів по накладній №БК 170 від 17.03.2015

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
799523.9920.04.2015 - 12.04.20177243 %47511.44
Розрахунок процентів по накладній №БК 184 від 19.03.2015

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
20865622.04.2015 - 12.04.20177223 %12365.01
Сума 3% річних складає 59876 грн. 45 коп.

Розрахунок суми пені по накладній №БК 184 від 19.03.2015

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
20865613.05.2015 - 27.08.201510730.0000 %0.164 %*36700.59
20865628.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*8643.50
20865625.09.2015 - 19.10.20152522.0000 %0.121 %*6288.26
Розрахунок суми пені по накладній №БК 170 від 17.03.2015

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
799523.9913.05.2015 - 27.08.201510730.0000 %0.164 %*140628.60
799523.9928.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*33120.01
799523.9925.09.2015 - 17.10.20152322.0000 %0.121 %*22167.62
Таким чином, загальна сума пені складає 252520 грн. 43 коп.

Розрахунок суми пені здійснювався судом з урахуванням п. 6 ст. 232 ГК України, у якому сказано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи здійснений судом перерахунок з відповідача підлягає стягненню 252520, 43 грн. пені, 222456,01 грн. інфляційних втрат та 59876,45 грн. 3 % річних, у решті заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних суд відмовляє.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, пр-т. Науки, 8; ідентифікаційний код: 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Контакт" (81132, Львська обл., Пустомирівський р-н, с. Малечковичі, вул. Степана Бандери, 25; ідентифікаційний код: 39488 (один мільйон сто вісімдесят тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 92 коп. боргу, 222456 (двісті двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 01 коп. інфляційних втрат, 59876 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 45 коп. 3% річних , 252520 (двісті п`ятдесят дві тисячі п`ятсот двадцять) грн. 43 коп. пені та 25734 (двадцять п`ять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.03.2021.

Суддя Р.Б. Сташків