ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021 Справа № 914/3093/20

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальності «Юагрія», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальності «Терлан», м. Львів
про:стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат
Суддя - Р.В. Крупник Секретар - Ю.-М.В. Пришляк
Представники сторін:
від позивача:Н.М. Рибченко - представник
від відповідача:не з`явився

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Юагрія» до ТОВ «Терлан» про стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою від 30.11.2020р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 21.12.2020р.

Ухвалою суду від 21.12.2020р. підготовче засідання було відкладене на 25.01.2021р., викликано відповідача у підготовче засідання.

Ухвалою від 25.01.2021р. суд закрив підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначив на 22.02.2021р.

Ухвалою від суду від 22.02.2021р. розгляд справи по суті було відкладено на 05.03.2021р. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon».

Представник позивача в судове засідання 05.03.2021р., яке відбулося в режимі відеоконференції з`явився, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 05.03.2021р., яке відбулося в режимі відеоконференції не забезпечив.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтований тим, що 05.10.2018р. між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу №05/10/2-с, на виконання якого відповідачеві було поставлено товар загальною вартістю 2697497,90 грн. За умовами договору відповідач зобов`язувався оплатити товар шляхом перерахування передоплати у розмірі 60% вартості товару та 40% вартості товару оплатити протягом 3 банківських днів з моменту отримання супровідних документів на товар та реєстрації податкових накладних. Оскільки поставлений товар відповідач оплатив лише частково, позивач звернувся з цим позовом до суду про стягнення з відповідача 1092600,00 грн. боргу, 298793,85 грн. пені, 73762,24 грн. 3% річних, 107421,18 грн. інфляційних втрат, а також судових витрат: 23588,66 грн. судового збору та 27000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву та/або доказів сплати боргу не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

05.10.2018р. між ТОВ «Терлан» (покупцем) та ТОВ «Юагрія» (постачальником) укладено договір купівлі-продажу №05/10/3-с (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця сою врожаю 2018 року (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його вартість у відповідності до умов даного договору.

Пунктами п. 4.1., 4.2.Договору передбачено, зокрема, що поставка товару підтверджується оригіналами наступних документів: видаткової накладної, податкової накладної зареєстрованої відповідно до чинного законодавства. Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачеві товар загальною вартістю 2697497,90 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №2 від 11.10.2018р. на суму 484800,00 грн., №3 від 12.10.2018р. на суму 484800,00 грн., №4 від 16.10.2018р. на суму 484800,00 грн., №5 від 17.10.2018р. на суму 475497,90 грн., №6 від 18.10.2018р. на суму 464600,00 грн., №7 від 22.11.2018р. на суму 303000,00 грн. Крім цього, на виконання Договору в органах ДПС були зареєстровані відповідні податкові накладні.

За умовами п. 5.1., 5.2. Договору, покупець здійснює 60% оплати вартості товару з моменту отримання товару та 40% протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання всіх оригіналів супровідних документів на товар та реєстрації податкових накладних. В будь-якому випадку кінцевий розрахунок з продавцем за поставлений товар покупець здійснює після повної поставки об`єму зерна вказаному в п. 2.1.

Із наявної у матеріалах справи виписки по банківському рахунку справи судом встановлено, що на виконання зобов`язань за Договором відповідачем здійснено наступні оплати: 200000,00 грн. (14.11.2018р.), 200000,00 (22.11.2018р.), 84800,00 грн. (06.12.2018р.), 20000,00 грн. (06.12.2018р.), 200000,00 грн. (12.12.2018р.), 200000,00 грн. (18.12.2018р.), 135200,00 грн. (22.01.2019р.), 64800,00 грн. (22.01.2019р.), 100000,00 грн. (20.02.2019р.), 100000,00 грн. (26.02.2019р.), 100000,00 грн. (28.02.2019р.), 50497,90 грн. (25.04.2019р.), 49600,00 грн. (25.04.2019р.), 100000,00 грн. (04.07.2019р.).

Також, як встановлено судом, між сторонами був підписаний Акт звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2018р. - серпень 2019р. за договором купівлі-продажу №05/10-3с від 05.10.2018р., згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем,станом на 31.08.2019р. - 1092600,00 грн.

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем заявленого до стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зі змісту укладеного між сторонами Договору вбачається, що такий за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами Договору відповідач зобов`язувався оплатити 60% вартості товару з моменту його отримання та 40% перерахувати протягом 3 банківських днів з моменту отримання всіх оригіналів супровідних документів на товар та реєстрації податкових накладних, але в будь-якому випадку здійснити кінцевий розрахунок з продавцем за товар після повної поставки об`єму зерна.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, у строк встановлений у Договору відповідачем не було в повному обсязі оплачено поставлений йому товар, він вважається таким, що прострочив, а заборгованість в розмірі 1092600,00 грн. підлягає стягненню з нього в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 6.2. Договору сторонами погоджено, що у разі, якщо оплата товару буде здійснена покупцем пізніше строків передбачених договором, покупець сплачує продавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару, за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені (298793,85грн.), зазначає, що пеня підлягає стягненню з відповідача частково, у розмірі 294110,32 грн., оскільки така:

1) нараховувалася позивачем за дні фактичної сплати боргу;

2) при часткових оплатах, нарахування пені здійснювалося без врахування часткової оплати за це день, натомість нарахування пені на зменшену суму починалося вже з наступного дня оплати;

3) позивачем було не зовсім вірно визначено періоди прострочення виконання зобов`язання, зокрема: за прострочення виконання зобов`язань, які виникли за видатковою накладною №2 від 11.10.2018р., позивачем здійснювалося нарахування пені до 12.12.2018р., попри те, що заборгованість за вказаною видатковою накладною була сплачена відповідачем 06.12.2018р. у повному обсязі;

4) періоди прострочень за усіма видатковими накладними позивачем зазначено на 1 календарний день швидше, ніж такі прострочення виникли.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перерахувавши заявлені до стягнення 3% річних (73762,24 грн.), суд зазначає, що такі підлягають стягненню з відповідача частково, у розмірі 63655,62 грн. з тих же підстав, що й пеня.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат у відповідності до приписів п. 2 Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012 №01-06/928/2012, п. 3.1.-3.2. Постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013 №14 та вказівок Верховного Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати КГС ВС, викладених у постанові від 26.06.2020р. у справі №905/21/19, суд зазначає, що інфляційні втрати підлягають частковому стягненню з відповідача, у розмірі 101137,01 грн., оскільки такі, зокрема, за заборгованістю, яка виникла на підставі видаткових накладних №2 від 11.10.2018р., №3 від 12.10.2018р., №4 від 16.10.2018р. нараховувалися за періоди, коли заборгованість вже була сплачена відповідачем повністю.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 23272,57 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 27000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (положення ч. 1 ст. 56 ГПК України).

Згідно ч. 1-2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження факту надання позивачеві професійної правничої допомоги адвокатом Рибченко Н.М. у справі, до матеріалів справи долучено наступні докази: договір про надання правничої (правової) допомоги №150 від 02.11.2020р., акт виконаних робіт (наданих послуг)від 20.11.2020р., рахунок-фактуру №150 від 20.11.2020р., розрахунок правової допомоги до договору про надання правничої (правової допомоги) №150 від 02.11.2020р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6055 від 08.02.2018р.

Приписами ч. 4-6 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Здійснивши аналіз та оцінку представлених позивачем доказів, суд прийшов до висновку, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом Рибченко Н.М. у справі підтверджується документально.

Як вказала об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Положеннями ч. 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що заперечення про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі від відповідача до суду не надходили, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 26638,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 126, 129, 197, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Терлан» (79067, м. Львів, вул. Богданівська, буд. 15А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Юагрія» (03169, м. Київ, вул. Шевченка, буд. 162, Жуляни; код ЄДРПОУ 40984,00 грн. боргу, 294110,32 грн. пені, 63655,62 грн. 3% річних, 101137,01 грн. інфляційних втрат, 23272,57 грн. судового збору та 26638,20 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.03.2021 року.

Суддя Р.В. Крупник