РІШЕННЯ

11 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/9/21
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЄЖКА-УКРАЇНА", вул. Привокзальна, буд. 1А, м. Яворів, Львівська область, 81000,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТ-СЕРВІС", вул. Старобілоуська, буд. 77, м. Чернігів, 14021,

про стягнення 558 193,43 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання)

Обставини справи.

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТ-СЕРВІС" 558 193,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов поставки по Договору дистриб`юції №2020/49Д від 13.01.20 в частині оплати товару у встановлений строк, внаслідок чого позивач просить стягнути 491 155,82 грн основного боргу, 8496,78 грн інфляційних нарахувань, 20 685,81 грн - 20% річних, 37 855,02 грн - пені, нарахованих на підставі п.7.2. Договору, відповідно до приписів ст. 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.21 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.01.21, відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення.

Сторони по справі належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення: №632 від 13.01.21, №624 від 13.01.21.

Відповідно до ч.5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідач на адресу суду надіслав лист (вих.№2 від 22.01.21), в якому повідомляє суд про те, що сума боргу за отриманий товар складає 490 155,82 грн. Від позивача на адресу суду 11.02.21 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Так, позивач зазначає, що 05.01.21 відповідачем частково сплачено суму основного боргу у розмірі 1000,00 грн по Договору дистриб`юції №2020/49Д від 13.01.20, таким чином просить стягнути 490 155,82 грн. До заяви надано копію банківської виписки станом на 04.2.21.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на викладене, заява позивача приймається судом. Подальший розгляд справи проводиться в межах зменшених позовних вимог.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суд встановив.

Між ТОВ "СНЄЖКА-УКРАЇНА" (Продавець) та ТОВ "ФОРТ-СЕРВІС" (Дистриб`ютор) було укладено Договір дистриб`юції №2020/49Д від 13.01.20 (надалі - Договір, а.с. 22-28), відповідно до предмету якого Продавець протягом дії Договору передає Дистриб`ютору у власність товар окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджуються Сторонами в накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору, а Дистриб`ютор зобов`язується прийняти у влансність та оплатити товар в порядку та на умовах, встановлених цим Договором (п.1.1. Договору).

Ціни на Товар визначаються Сторонами в накладній, виходячи зі сформованих цін, що склалися на момент передачі партії Товару (п.1.3. Договору).

Згідно з п. 3.2.Договору, доставка Товару проводиться на умовах СІР відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2010р., що означає, що Продавець здійснює поставку Товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, Продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення Товару та здійснити страхування такого перевезення до названого місця призначення, а саме: м.Чернігів, вул.Старобілоуська, 77, чи іншого місця доставки поданого Дистриб`ютором в замовленні та погодженого Продавцем у письмовій формі. Сторони погодились, що Товар може постачатись Дистриб`ютору на умовах EXW відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2010 р.

Відповідно до п.3.4. Договору, з моменту отримання Продавцем від Дистриб`ютора зазначеного замовлення, Продавець відвантажує Дистриб`ютору Товар протягом 7-ми (семи) робочих днів.

Дистриб`ютор зобов`язаний прийняти відвантажений згідно з умовами цього Договору Товар та провести повний розрахунок за отриману партію Товару після відвантаження зазначеної партії зі складу Продавця протягом строку розрахунків, вказаного у видатковій накладній (п.3.6. Договору).

Відповідно до п.5.3. Договору, у разі якщо Продавець відпустив (відвантажив) замовлену Дистриб`ютором партію Товару без проведення останнім попередньої оплати за зазначену партію Товару, Дистриб`ютор зобов`язаний провести з Продавцем повний розрахунок за дану партію Товару у строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії Товару Продавцем, якщо інший строк не встановлений Продавцем в видатковій накладній чи/або іншому товарно-розпорядчому документі. Непроведення Дистриб`ютором оплати за відповідну партію Товару у строк, встановлений Продавцем у розхідній накладній чи/або іншому товаро-розпорядчому документі, вважається порушенням Дистриб`ютором щодо оплати ним вартості зазначеної партії Товару. Сторони погодились, що у разі, якщо термін оплати за відвантажену продавцем дистриб`ютору партію товару, припадає на вихідний та/або святковий календарний день, то дистриб`ютор повинен провести (здійснити) оплату за зазначену партію товару напередодні вихідного та/або святкового дня; в іншому випадку вважається, що дистриб`ютор порушив умови цього Договору щодо оплати ним вартості зазначеної партії товару. Продавець має право здійснювати відпуск товару дистриб`ютору виключно на умовах передоплати, попередивши останнього шляхом надсилання листа на електронну пошту.

Як стверджує позивач, з 02.09.2019 по 02.09.2020 відповідачу було поставлено згідно договору товар на загальну суму 565 215,62 грн.

Поставки товару позивач підтверджує підписаними видатковими накладними №7293 на суму 183 948,34 грн (повернення товару відбулось по видатковій накладній №7293 від 02.09.20 на суму 34 059,80 грн), №7294 на суму 4597,42 грн, №7295 від 02.09.2020р. на суму 2645,71 грн (строк оплати до 02.10.20), №8030 на суму 3507,49 грн, №8031 на суму 3507,49 грн, №8004 від 23.09.2020р. на суму 364 381,21 грн (строк оплати до 23.10.20), №8340 від 01.10.2020р. на суму 2627,96 грн (строк оплати до 31.10.20) та товаротранспортними накладними №0018873 від 02.09.2020р., №0019133 від 24.09.2020р., копії яких долучені до матеріалів даної справи. Як вказує позивач, поставка товару по видатковій накладній №8340 відбулась на умовах EXW відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2010р. (самовивіз зі складу Продавця).

Як вказує позивач, з урахуванням повернення товару по видатковій накладній №7293 від 02.09.20 на суму 34 059,80 грн, відповідач за поставлений товар розрахувався лише частково на суму 40 000 грн 17.12.20 з призначенням платежу: «оплата за краску згідно накладної №7293 від 09.09.20».

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією вих.№368 від 25.11.2020р. про сплату заборгованості (отримана відповідачем 30.11.20 згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення а.с.48-50).

Згідно Акту звірки з контрагентом ТОВ «ФОРТ-СЕРВІС» за листопад 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 531 155,82 грн. Даний Акт підписаний представником та скріплений печаткою ТОВ «ФОРТ-СЕРВІС».

Відтак, позивач стверджує, що станом на 28.12.20 у відповідача існує непогашена заборгованість за договором дистриб`юції №2020/49Д від 13.01.20 на суму 491 155,82 грн., яку просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку.

Крім суми основного боргу, позивач у спірних прострочених періодах нарахував відповідачу також 46 284,12 грн. пені, 7 754,24 грн. інфляційних втрат та 8 708,68 грн. 3% річних.

В ході розгляду даної справи, позивач подавав заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Зокрема, з банківської виписки по рахунку, 05.01.21 відповідачем було оплачено позивачу ще 1000,00 грн, призначення платежу: оплата за краску згідно накладної №7293 від 02.09.20.

Відтак, з урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 490 155,82 грн боргу.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зміст відносин, що склалися між сторонами справи, за своїм предметом відповідає договору поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи також підтверджено, що позивач поставив, а відповідач отримав в період з 02.09.20 по 01.10.20 товар на загальну суму 565 215,62 грн., про що свідчать долучені до матеріалів справи видаткові накладні та товаротранспортні накладні, жодних претензій сторони щодо поставленого товару не висловлювали, відповідні докази в матеріалах справи відсутні. Поданою відповідачем до суду заявою відповідач фактично підтвердив наявність боргу на суму 490 155,82 грн.

Станом на день прийняття рішення у даній справі, в суду відсутня інформація про сплату відповідачем додатково цієї суми боргу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 490 155,82 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 7.2. договору, Дистриб`ютор несе відповідальність за цим Договором:

-у випадку прострочення термінів по сплаті Дистриб`ютором суми вартості партії Товару, відвантаженої (відпущеної) згідно з умовами п. 5.3. цього Договору, Дистриб`ютор на вимогу Продавця зобов`язаний сплатити на користь останнього пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але в будь-якому випадку не менше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період такого прострочення;

-у випадку прострочення термінів по сплаті Дистриб`ютором суми вартості партії Товару, відвантаженої (відпущеної) згідно з умовами п. 5.3. цього Договору, Дистриб`ютор на вимогу Продавця зобов`язаний сплатити на користь останнього суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також 20% річних від простроченої суми за весь час заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ГПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на підставі умов договору та вищенаведених норм законодавства, позивачем додатково на суму основного боргу було нараховано відповідачу 8496,78 грн інфляційних нарахувань, 20 685,81 грн - 20% річних, 37 855,02 грн пені.

За результатами здійсненого судом перерахунку встановлено, що позивач здійснив їх правильно та обґрунтовано.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, а саме: в частині стягнення 490 155,82 грн. основного боргу, 8496,78 грн інфляційних нарахувань, 20 685,81 грн - 20% річних, 37 855,02 грн пені.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, сплачена сума судового збору у розмірі 15 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України в зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог за наявності клопотання останнього.

Решта суми судового збору в розмірі 8357,90 грн, відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом. ч.ч. 1, 3 ст. 124 цього Кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У пункті 41 позовної заяви було викладено, що за очікуваннями позивача вартість професійної правничої допомоги адвоката складатиме 50 000,00 грн, водночас попередній орієнтовний розрахунок судових витрат надано не було.

Після прийняття судом позовної заяви та відкриття провадження у справі від позивача будь-яких інших документів, заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 16 ГПК України відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до правових висновків, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем станом на 11.03.21 доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката, як і попередній орієнтовний розрахунок таких витрат суду не було надано. Так, до позовної заяви було додано лише ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «СНЄЖКА-УКРАЇНА» ВС №1052645, 29.12.20 адвокатом Чорненьким В.І. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1955 гр. Чорненький В.І.; інших необхідних документів, в тому числі зазначеного договору про надання правової допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості позивачем суду не надано, на час розгляду справи відповідні документи в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (їх розподілу між сторонами) судом при прийнятті рішення не розглядається.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТ-СЕРВІС", (вул. Старобілоуська, буд. 77, м. Чернігів, 14021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЄЖКА-УКРАЇНА", (вул. Привокзальна, буд. 1А, м. Яворів, Львівська область, 81000, ) 490 155,82 грн. основного боргу, 8496,78 грн інфляційних нарахувань, 20 685,81 грн - 20% річних, 37 855,02 грн пені, 8357,90 грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/