про стягнення 79 430,01 грн
про стягнення 348 972, 90 грн
Представники сторін:
від позивача: Ратушняк П.В.
від відповідача: Коржова О.Ю.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 закрито провадження у справі № 910/14836/19 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекосервіс" про стягнення 79 430,01 грн.

Також вказаним рішення відмовлено у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекосервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" про стягнення 348 972, 90 грн.

Судові витрати позивачу за зустрічним позовом не відшкодовуються.

26.01.2021 до Господарського суду міста Києва подано заяву, в якій позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить суд винести додаткове рішення, яким судові витрати на професійну правничу допомогу відповідача по зустрічній позовній заяві в розмірі 7 000, 00 грн покласти на позивача по зустрічному позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" про винесення додаткового рішення призначено на 19.02.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному судове засідання 19.02.2021 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 розгляд заяви призначено на 26.02.2021.

У судовому засіданні 26.02.2021, яке проходило в режимі відеоконференції за допомогою програми онлайн сервісу відеозв`язку Easycon, представник позивача надав пояснення по суті заяви про винесення додаткового рішення та просив суд здійснити розподіл судових витрат та відповідно стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення даної заяви позивача та стягнення з нього 7 000, 00 грн у якості витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене вище, суд розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" про винесення додаткового рішення та заслухавши пояснення представників сторін зазначає наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд ухвалюючи судове рішення від 20.01.2021 п. 3 резолютивної частини зазначив, що судові витрати позивачу за зустрічним позовом не відшкодовуються, в той час як питання відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" з огляду на відмову у задоволенні зустрічного позову судом вирішено не було.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем 30.07.2020 до суду було подано клопотання, в якому сторона просила суд покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 800, 00 грн., які згідно акту виконаних робіт від 08.07.2020 скаладються з 12 800, 00 грн - надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції за первісним позовом у справі № 910/14836/19; 7 000, 00 грн - надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції за зустрічним позовом у справі № 910/14836/19.

Крім того, суд вказує, позивачем у якості доказів понесених ним витрат на професійну правову допомогу до суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 09/2019 від 02.09.2019; додаткова угода № 1 до договору № 09/2019 від 02.09.2019; акт виконаних робіт від 08.07.2020 на загальну суму 19 800, 00 грн; рахунок № 2020/1 від 13.03.2020 на загальну суму 19 800, 00 грн; копія платіжного доручення № 415 від 16.06.2020 на суму 19 800, 00 грн (призначення платежу: "Оплата за послуги згідно рах. № 2020/1 від 13.03.2020 без ПДВ"; копія свідоцтва № 1472 від 27.04.2000 та копія свідоцтва серії КВ № 000896 від 16.03.2020.

Так, згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи обґрунтування заяви позивача, надані представниками сторін у судовому засіланні пояснення, враховуючи те що судом у рішенні від 21.01.2021 було відмовлено у задоволенні зустрічного позову, а питання розподілу судових витрат в цій частині не вирішено, з огляду на положення п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" про винесення додаткового рішення та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекосервіс" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн.

Також суд вважає за доцільне зауважити, що надані позивачем докази свідчать про реальність понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" витрат на професійну правничу допомогу, фактичне надання адвокатських послуг на суму 7 000, 00 грн. та їх співмірність із ціною зустрічного позову.

Керуючись ст. 123, 129, 221, 237 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу по зустрічному позову - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекосервіс" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 642; ідентифікаційний код 34480636) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісіес Україна" (03039, м. Київ, пр-т. Валерія Лобановського , буд. 119, прим. 5; ідентифікаційний код 35556564) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

3. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 12.03.2021

Суддя Д.О. Баранов