Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/997/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Паркану"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Євромонтаж"

про стягнення заборгованості в сумі 2 507 093, 17 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Ясносокирська О.О. (в режимі відеконференції)

від відповідача: Дяденчук А.І.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Паркану" (далі-позивач, ТОВ "Світ Паркану") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Євромонтаж" (далі - відповідач, ТОВ "Будівельна група "Євромонтаж") про стягнення заборгованості в сумі 2 507 093,17 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтував неналежним виконанням відповідачем положення договору поставки від 10.12.2019 №10/12/19, в частині внесення повної передоплати за товар.

Ухвалою суду від 29.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.11.2020.

Ухвалою суду від 17.11.2020 підготовче засідання відкладено на 10.12.2020.

Ухвалою суду від 03.12.2020 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.12.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позовні вимоги є неправомірними та безпідставними, а доводи позивача були мотивовані тим, що за умовами укладеного договору поставки у сторін виникає зустрічне виконання зобов`язання, зокрема у покупця здійснити попередню оплату товару, і як наслідок у продавця його поставки. Також вказує, що позивач визнає, що ним не здійснено поставку товару на суму попередньої оплати, стягнення якої є предметом у даній справі, а тому вимога до відповідача оплатити такий товар є безпідставною. Також, відповідачем зазначено, що зобов`язання за договором поставки №10/12/19 від 10.12.2019 є припиненим внаслідок його дострокового розірвання, що унеможливлює його подальше виконання (а.с. 78-93).

Ухвалою суду від 10.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.01.2021.

Ухвалою суду від 11.01.2021 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

16.01.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами відповідача, вказує на хибність висновків відповідача про необхідність застосування до вирішення спору положень про договір купівлі-продажу, оскільки законом для договорів поставки спеціальні норми матеріально-правового регулювання, якими унормовано умови поставки товару та виконання таких договорів, тому саме цими спеціальними нормами мають керуватись сторони при виконанні договору та вирішенні даного спору. Також, позивач не погоджується з доводами відповідача щодо законності односторонньої відмови від виконання зобов`язань за договором поставки шляхом його дострокового розірвання (а.с. 122- 158).

У судовому засіданні 19.01.2021 оголошено перерву до 26.01.2021.

Ухвалою суду від 21.01.2021 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

25.01.2021 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що у відповіді на відзив не спростовано заперечень ТОВ "Будівельна група "Євромонтаж" проти заявлених позовних вимог, не наведено належних доказів поставки товару на суму попередньої оплати, що в такому разі виключає можливість її стягнення за рішенням суду (а.с. 185 -193).

Ухвалою суду від 26.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2021.

Ухвалою суду від 09.02.2021 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

15.02.2021 до суду від представника відповідача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 18.02.2021 представник позивача підтримала вимоги, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив та наполягала на їх задоволенні.

У судовому засіданні 18.02.2021 представник відповідача позов заперечив, просив відмовити у задоволенні, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені в позові, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

10.12.2019 між ТОВ "Світ Паркану" (далі-постачальник) та ТОВ "Будівельна група "Євромонтаж" (далі-покупець) був укладений договір поставки №10/12/19 (далі - договір) (а.с. 15-17).

За умовами пункту 1.1. Договору постачальник зобов`язується виготовити та передати на умовах цього договору у власність, а покупець прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення, у кількості, в асортименті та за цінами згідно підписаної сторонами специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Сторонами оформлено специфікацію №1 від 10.12.2019, на загальну суму 7 545 283, 98 грн, яка є невід`ємним додатком №1 до договору (а.с. 18- 20).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що ціна за одиницю товару зазначається у відповідній специфікації до даного договору та вказується в рахунках-фактурах. Загальна ціна договору становить суму всіх специфікацій до даного договору.

Згідно п. 2.2. Договору, постачальник виготовляє товар протягом 45 робочих днів, з моменту здійснення покупцем попередньої оплати зазначеної в п. 3.2. договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору сторони погодили умови оплати, які передбачають що: - 50% попередньої оплати, від вартості підписаної сторонами специфікації, протягом 5 (п`яти) банківських днів, після підписання сторонами цього договору та специфікації; - 50% протягом 5 (п`яти) банківських днів, після сповіщення постачальника про готовність до відвантаження товару та надання рахунку.

До обов`язків покупця належать: прийняття товару по кількості, найменуванню та комплектації, що повинна бути ідентичною, зазначеної в специфікації даного договору, а також виконання інших обов`язків, передбачених законодавством України та договором (пп. 4. 1 - 4.2 Договору).

Даний договір набирає сили з моменту його підписання представниками обох сторін, і діє до 31.12.2020 року, або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.1. Договору).

Пунктом 9.6. Договору передбачено, що кожна із сторін має право у будь-який час розірвати цей договір, письмово (рекомендованим листом) попередивши іншу сторону за 10 (десять) календарних днів до бажаної дати розірвання. Моментом повідомлення прийнято вважати дату одержання листа будь-якої із сторін. Відповідно, дата розірвання договору наступає по закінченню 15 календарних днів з моменту одержання листа про розірвання стороною.

Як встановлено судом, на виконання Договору та Специфікації №1 позивачем виставлено відповідачу на оплату рахунок № 204 від 12.012.2019 на суму загальну суму 7 545 283, 98 грн (а.с. 21).

Відповідачем перераховано на рахунок позивача аванс за Договором в сумі 1 675 437, 53 грн, про що свідчать платіжні доручення №17 від 03.01.2020 (а.с. 22) та №367 від 10.07.2020 на суму 8 755, 82 грн (а.с. 85). Загальна сума оплаченого товару становить 1 684 193, 35 грн.

Виконанням умов договору свідчить поставка відповідачу товару згідно видаткових накладних №54 від 27.12.2019 на суму 1 474 342, 08 грн (а.с. 86), № 8 від 29.01.2020 на суму 159 914, 83 грн (а.с. 87) та №13 від 19.05.2020 на суму 49 936, 44 грн (а.с. 89). Загальна сума вартості поставленого товару становить 1 684 193, 35 грн.

У судовому засіданні 18.02.2021 представник позивача підтвердила, що сума оплаченого товару відповідає сумі поставленого товару та зазначила, що ТОВ "Світ Паркану" не здійснено поставку товару на суму попередньої оплати, стягнення якої є предметом даної справи.

Крім того, в матеріалах справи наявні платіжні доручення №101 від 22.01.2020 на суму 12 101, 23 грн, №333 від 10.07.2020 на суму 1267, 92 грн та видаткові накладні №12 від 06.03.2020 на суму 12 101, 23 грн та №18 від 26.05.2020 на суму 1 267, 92 грн, однак суд їх не враховує в якості доказу щодо поставки та оплати товару в межах виконання Договору №10/12/19, оскільки в графі "призначення платежу" міститься посилання на інші рахунки, що не пов`язані з виставленим рахунком №204 від 12.12.2019, згідно вищезазначеного Договору (а.с. 83- 84, 88, 90).

Позивач звернувся з претензією №10/10/19-01 від 27.08.2020 до відповідача, в якій просив виконати належним чином зобов`язання по Договору зі сторони ТОВ "Будівельна група "Євромонтаж", а саме перерахувати грошові кошти в розмірі, передбаченому Договором (а.с. 23-27).

Відповідачем надано відповідь на претензію №10/09-20/2 від 10.09.2020, в якій зазначено, що світ зіткнувся з епідемією, Кабінетом Міністрів України було введено на території України карантин та вжито обмежувальні заходи, що пов`язані з його виконанням. Зазначені обставини вплинули на об`єми та можливості виконання відповідачем підрядних зобов`язань, взятих на себе перед іншими замовниками. Відсутність потреби в купівлі продукції зумовлює необхідність розірвання договору поставки №10/12/19 від 10.12.2019 на підставі п. 9.6. укладеного Договору (а.с. 28-30).

Як зазначає позивач у позовній заяві, розмір невиконаного відповідачем грошового зобов`язання, являє собою попередню оплату за товар, що становить 2 097 204, 46 грн, а з урахуванням нарахованої ним пені, інфляційних втрат та 3 % річних сума заборгованості становить 2 507 093, 17 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Укладений між сторонами договір №10/12/19 від 10.12.2019 за свою правовою природою є договором поставки.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно із статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Сторони договору поставки узгодили порядок оплати за товар у формі 50% попередньої оплати (3 772 641, 99 грн) від вартості підписаної сторонами специфікації, протягом 5 (п`яти) банківських днів, після підписання сторонами цього договору та специфікації.

Виходячи із правової природи договору та його змісту з урахуванням вказаної специфікації можна дійти висновку, що його сторонами визначено зустрічне виконання зобов`язання.

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими статтею 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України).

Це правило має загальний характер та розповсюджується на будь-які зустрічні зобов`язання.

Таким чином, обов`язок покупця з оплати товару (50 % вартості товару) пов`язаний з обов`язком продавця поставити товар (продукцію).

Стаття 693 ЦК України регулює питання "попередньої оплати" товару, з якої вбачається, що "попередньою оплатою" визначається встановлений договором обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Оскільки сторони в договорі поставки узгодили, що оплата товару здійснюється у формі попередньої оплати, тому заявлена до стягнення в позові сума заборгованості (3 772 641, 99 грн) є саме попередньою оплатою за товар і ця оплата мала бути здійснена до прийняття товару покупцем.

При цьому матеріали справи не містять доказів передачі продавцем товару покупцю та перехід (набуття) покупцем права власності на товар на умовах, визначених договором. Сума платіжних доручень, сплачених відповідачем відповідає сумі поставленого позивачем товару, згідно видаткових накладних.

Отже, за зазначеними вимогами закону (стаття 538 ЦК України), у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 903/333/17, від 08.08.2018 у справі № 904/10083/15, від 20.05.2019 у справі № 908/523/18, від 03.09.2019 у справі № 910/2849/18, від 29.01.2020 у справі № 903/154/19, від 25.02.2020 у справі № 922/1705/19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Щодо заперечень позивача про дострокове припинення дії договору поставки №10/12/19 від 10.12.2019 суд зазначає, що ст. 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, серед яких - свобода договору. Принцип свободи договору, який втілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам визначити зміст договору, укладати договір, не передбачений законом, урегулювати у передбаченому законом договорі свої відносини, не врегульовані ним, а також відступати від положень закону і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Укладаючи договір поставки сторони на власний розсуд узгодили підстави та порядок його дострокового припинення. Такі умови відображені в п. 9.6. Договору, згідно якого кожна із сторін має право у будь-який час розірвати цей договір, письмово (рекомендованим листом) попередивши іншу сторону за 10 (десять) календарних днів до бажаної дати розірвання. Моментом повідомлення прийнято вважати дату одержання листа будь-якої із сторін. Відповідно дата розірвання договору наступає по закінченню 15 календарних днів з моменту одержання листа про розірвання стороною.

Вказаним пунктом Договору сторонами передбачене їх абсолютне право на дострокове розірвання такого договору та припинення його дії, в будь-який час, за умови дотримання визначеного договором порядку.

При цьому, суд враховує, що виходячи із принципу свободи договору, сторони мають право на свій розсуд узгодити підстави та порядок припинення дії договору.

Аналізуючи зміст пункту 9.6. Договору, право сторони на дострокове розірвання договору (дострокову відмову від договору) не ставиться в залежність щодо будь-яких умов чи обставин, що вказує на абсолютність такого права сторін договору. Договір визначає лише обов`язковість дотримання порядку його дострокового розірвання, однак не зобов`язує сторону вказувати підстави чи мотиви для дострокового припинення договору.

Відповідачем дотримано такий порядок, що не заперечується позивачем. Зокрема, позивач визнає обставини отримання ним повідомлення про розірвання договору та копії додаткової угоди.

З огляду на викладене, зобов`язання за Договором поставки №10/12/19 від 10.12.2019 є припиненими внаслідок його дострокового розірвання, що унеможливлює його подальше виконання.

Припинення дії договору, відсутність у продавця права вимагати, а у покупця - зобов`язання оплатити вартість непоставленого товару позбавляють продавця права застосовувати до покупця заходи цивільно-правової відповідальності, зокрема, нараховувати та стягувати з покупця суми неустойки, 3% річних та інфляційні втрати (такого змісту позиція наведена Верховним судом в постанові від 10.02.2020 у справі 914/1253/18).

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги позивача щодо стягнення попередньої оплату за товар, що становить 2 097 204, 46 грн, а з урахуванням нарахованої ним пені, інфляційних втрат та 3 % річних - 2 507 093, 17 грн до задоволення не підлягають.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому у позові необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у позові судовий збір покладаються на позивача.

Щодо заявлених до відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 50 000 грн судом враховується наступне.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 50 000 грн. На обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу, представником відповідача подано: договір про надання правової допомоги від 16.11.2020, акт приймання - передачі наданої правової допомоги, рахунок №1 від 25.01.2021, платіжне доручення №990 від 25.01.2021 та квитанцію від 25.01.2021.

У судовому засіданні 18.02.2021 представник позивача надала усні заперечення зазначивши, що розмір заявлених витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг), обсягом та описом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому просила зменшити розмір витрат на професійну допомогу до 3 000, 00 грн.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Представником позивача не надано суду доказів з метою доведення надмірності понесених відповідачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування.

Окрім того, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати у сумі 50 000,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому мають бути задоволені у повному обсязі.

У ст. 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги відповідачу в розмірі 50 000, 00 грн. - покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Паркану" (49008, м. Дніпро, вул. Актюбінська, 13 а, ідентифікаційний код юридичної особи: 40692255) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Євромонтаж" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 19, оф. 810, ідентифікаційний код юридичної особи: 42879678) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп - понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 01 березня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк