ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. Справа№ 910/9420/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" та Департаменту патрульної поліції

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020

у справі № 910/9420/20(суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 11 430,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про стягнення 11430,55 грн., з яких основного боргу у розмірі 8995,44 грн., пені у розмірі 1803,55 грн., 3% річних у розмірі 317,36 грн. та інфляційних у розмірі 314,20 грн (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 03.08.2020).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту патрульної на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" 5132, 98 грн основної заборгованості, 10, 26 грн втрат від інфляції, пеню у розмірі 20, 20 грн, 3% річних у розмірі 5,04 грн та 950, 45 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти постанову якою рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 по справі №910/9420/20 скасувати частково, а саме: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 в частині стягнення 5 132,98 грн. Та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі та стягнути з відповідача 8 995, 44 грн., в іншій частини залишити Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 по справі №910/9420/20 без змін

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" вмотивована тим, що приймаючи належним доказом акт №УГР00001377 від 29.02.2020 та відхиляючи акт №УГР00000350 від 29.02.2020 Господарський суд міста Києва не врахував споживання відповідачем природного газу протягом чотирьох календарних днів (26, 27, 28, 29 лютого 2020).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Тищенко А.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Департамент патрульної поліції звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" до Департаменту патрульної поліції про стягнення 11 430,55 грн. - відмовити повністю.

Апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції вмотивована тим, що сума в актах перевищує суму укладеної додаткової угоди.

Департамент патрульної поліції вказує, що відповідач свої зобовязання в частині розрахунків виконав належним чином та перерахував позивачу обумовлену додатковою угодою №6 суму 29 571,76 грн., в якості оплати за природний газ у 2020 році.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Тищенко А.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

28.12.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та часткове виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020, до якої додано: докази направлення позивачу копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення.

31.12.2020 від скаржника на електронну адресу суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано: копію платіжного доручення №21352 від 29.12.2020 про сплату судового збору в розмірі 3 153,00 грн.

04.12.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано: копію платіжного доручення №21352 від 29.12.2020 про сплату судового збору в розмірі 3 153,00 грн.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці з 04.01.2021 по 06.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції для спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 910/9420/20 є вимоги про стягнення 11430,55 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 26.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр газ ресурс" (постачальник) та Департаментом патрульної поліції (споживач) було укладено договір № 20 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

Відповідно до п. 1.1. - 1.5. договору, постачальник зобов`язується поставити ( передати у власність) споживачу у 2019 році природний газ відповідно до коду СPV за ДК 021:2015 - 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ) (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором. Плановий обсяг постачання газу - 20,000 тис. куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях в тис. куб. м. зазначаються в додатку 1 до цього договору. Добові планові обсяги постачання газу визначаються шляхом ділення місячного планового обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування ( далі - пункти призначення, зазначені в додатку 1 до цього договору).

Відповідно до п. 2.2 - 2.4. договору, постачання газу здійснюється за умови: наявності діючого між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу газу. Відсутності заборгованості у споживача за минулі періоди перед постачальником ( або оплати відповідно до графіка погашення заборгованості) та оплат поточних платежів. Відсутності простроченої заборгованості Споживача за поставлений природний газ перед іншим постачальником газу ( за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою такого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків. Підтвердження в установленому порядку оператором ГТС місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення споживача ( об`єктів споживача) ( далі - підтверджений обсяг газу). Обсяг переданого ( спожитого) газу за розрахунковий період ( пункт 4.1. договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку ( лічильників газу), визначених в заяві - приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ. Місячний обсяг відбору (споживання) газу споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більш ніж на +/- 5%.

Відповідно до п. 2.9 - 2.9.5. договору, визначення звіряння фактичного обсягу поставленого ( спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 07 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом п`яти днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання - передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3.1. - 3.7 договору, розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Ціна газу становить 7669,20 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1 533,84 грн., а всього з ПДВ 9203.04 грн. Ціна зазначена в п. 3.2. договору, може змінюватись протягом дії договору в порядку, встановленому законодавством України та цим договором. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 3.2. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання - передачі газу та розрахунках за цим договором. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого газу, визначеного згідно з розділом 2 цього договору. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором та становить 184 060,80 грн., в т.ч. ПДВ - 30 676,80 грн. Ціна газу включає послуги, пов`язані з постачанням газу, в тому числі витрати щодо транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до п. 4.1. - 4.3. договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: постачальник надає споживачу рахунок та акт приймання - передачі за спожитий газ з 05 по 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Споживач здійснює оплати обсягу поставленого газу у попередньому розрахунковому періоду шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у національній валюті України за рахунок коштів державного бюджету протягом 7 робочих днів з моменту надання постачальником рахунку та акту приймання - передачі газу за ціною, діючою на момент постачання газу, але яка не повинна бути більшою за ціну, вказану в п. 3.2. цього договору. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до п. 5.1.1. договору, постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів III, IV договору.

Відповідно до п. 5.3.1. договору, споживач має право отримувати природний газ в обсягах та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.4.2 договору, споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Відповідно до п. 5.4.5. договором, споживач зобов`язаний самостійно обмежувати ( припиняти) споживання природного газу у випадках: - порушення строків розрахунків за договором; - відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу; - перевитрат добового та/або місячного підтвердженого обсягу газу без узгодження з постачальником; припинення або розірвання договору; - в інших випадках, передбачених правилами постачання газу, іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 6.2.1. договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 7.1., 7.6. договору, споживач зобов`язаний самостійно припинити ( обмежити) власне споживання газу у випадках та порядку, передбачених законодавством та договором. Якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, споживач має звернутися до оператора ГРМ.

Відповідно до п. 11.1. договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 11.4. договору, усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін.

До матеріалів справи додано додаток № 1 до договору № 20 від 26.02.2019. У додатку визначено планові обсяги та адресу постачання природного газу.

27.12.2019 сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до договору № 20 від 26.02.2019, відповідно до якої сторони продовжили дію договору на строк до 29.02.2020, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2020. Також, у п. 2 угоди, сторонами було домовлено, що в 2020 постачальник поставить споживачу природний газу в обсязі, який не перевищить 20% від загальної ціни договору в 2019.

До матеріалів справи додано додаткову угоду № 6 від 30.01.2020 до договору № 20 від 26.02.2019, відповідно до якої сторонами було внесено зміни та викладено в новій редакції п. 1.2. - 1.2.2. та 3.6. - 3.6.2. договору.

Відповідно до п. 1.2. - 1.2.2. договору, які були викладені в новій редакції у додатковій угоді № 6, плановий обсяг постачання природного газу : у 2019 - 15,267 тис. куб. м.; у 2020 - 3,016 тис. куб.м.

Відповідно до п. 3.6. - 3.6.2. договору, які були викладені в новій редакції у додатковій угоді № 6, загальна сума договору складається: у 2019 році - із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором та становить 147 898,60 грн., в тому числі ПДВ 24 649,77 грн.; у 2020 році - із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за цим договором та становить 29 571,76 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ - 4 928,63 грн.

До матеріалів справи додано акти прийому - передачі природного газу: № УГР00000132 від 31.01.2020, відповідно до якого відповідачем за січень 2020 було спожито газу в обсязі 4,634900 тис. м3, вартістю 45 445,01 грн. (підпис відповідача на акті відсутній); : № УГР00000350 від 29.02.2020, відповідно до якого відповідачем за лютий 2020 року було спожито газу в обсязі 3,409960 тис. м3, вартістю 33 434,52 грн. ( підпис відповідача на акті відсутній); № УГР00000686 від 31.03.2020, відповідно до якого відповідачем за березень 2020 року було спожито газу в обсязі 0,226520 тис. м3, вартістю 2 230,82 грн. ( підпис відповідача на акті відсутній); № УГР00001377 від 2020, відповідно до якого відповідачем за лютий 2020 року було спожито газу в обсязі 3,01600 тис. м3, вартістю 29 571,76 грн., акт підписаний відповідачем та позивачем.

Позивачем додано "скріншоти" з інформаційної платформи SAP оператора газотранспортної системи ТОВ "Оператор ГТС України". Відповідно до "скріншотів" ТОВ "Укр газ ресурс" поставило Департаменту патрульної поліції природний газ в обсязі : 4634,90 м3 за січень 2020 року; 3409,96 м3 за лютий 2020 року; 227,52 м3 за березень 2020 року. Обсяг поставленого природного газу зазначений у "скріншотах" відповідає обсягам зазначених у актах прийому - передачі № УГР00000132 від 31.01.2020; № УГР00000350 від 29.02.2020; № УГР00000686 від 31.03.2020.

Дані докази ("скріншоти") відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовуються, крім того, відповідач не піддає сумніву факт спожиття ним природного газу в обсягах зазначених у "скріншотах" та у актах прийому - передачі № УГР00000132 від 31.01.2020; № УГР00000350 від 29.02.2020; №УГР00000686 від 31.03.2020.

Докази направлення актів № УГР00000132 від 31.01.2020; №УГР00000350 від 29.02.2020; № УГР00000686 від 31.03.2020 позивачем відповідачу у строки визначені договором до матеріалів справи не додано.

До матеріалів справи додано претензію № 13/Ю2 від 29.05.2020, відповідно до якої позивач повідомив відповідача про наявну в нього заборгованість з оплати природного газу у розмірі 38 567,50 грн. До матеріалів справи додано опис поштового відправлення відповідно до якого, позивач разом з претензією направив відповідачу акти № УГР00000132 від 31.01.2020; № УГР00000350 від 29.02.2020; № УГР00000686 від 31.03.2020, та накладну № 169.

Відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) поштове відправлення № 169 було отримано відповідачем 03.06.2020.

Акти № УГР00000132 від 31.01.2020; № УГР00000350 від 29.02.2020; № УГР00000686 від 31.03.2020, були отримані відповідачем 03.06.2020.

Листом № 10858/41/6/05 - 2020 від 19.06.2020, відповідно до якого, відповідач розглянув претензію № 13/102 від 29.05.2020 та зазначив, що сума в актах перевищує суму визначену у п. 3.6.2. додаткової угоди № 6. Крім того, просив направити рахунки та акти для оплати за спожитий газ відповідно до суми укладеної додаткової угоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, неналежним чином виконав свої грошові зобов`язання за договором від 26.02.2019 № 20, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" та Департаменту патрульної поліції, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 10, розділу II Правил постачання природного газу, споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача.

Споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VI цих Правил.

Суд першої інстанції вірно встановив, що з суті листа № 10858/41/6/05 - 2020 від 19.06.2020 не вбачається, що він є обгрунтованою відмовою від підписання актів, долучених до претензії.

Тобто докази надання позивачу письмової обґрунтованої відмови від підписання актів приймання-передачі в матеріалах справи не містяться, що свідчить про те, що в силу положень п. 2.9.5 Договору такі акти вважаються підписаними споживачем.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи надано належним чином завірену копію акту прийому-передачі природного газу №УГР00001377, який не містить дати, проте підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з актів прийому-передачі природного газу №УГР00000350 від 29.02.2020 та №УГР00001377, обидва стосуються одного і того самого періоду (лютий 2020 року), проте містять різні обсяги постачання та вартість поставленого газу, в той час, як підписаним та скріпленим печаткою з обох сторін є акт №УГР00001377, у зв`язку з чим суд приймає саме його як належний та допустимий доказ передачі позивачем та прийняття відповідачем обсягів природного газу за Договором у лютому 2020 року на загальну суму 29 571,16 грн.

Доводи скаржника про те, що приймаючи належним доказом акт №УГР00001377 від 29.02.2020 та відхиляючи акт №УГР00000350 від 29.02.2020 Господарський суд міста Києва не врахував споживання відповідачем природного газу протягом чотирьох календарних днів (26, 27, 28, 29 лютого 2020) колегією суддів відхиляються.

Так, за умови навності двох актів за лютий 2020, суд першої інстанції вірно прийняв, як належний, саме підписанній обома сторонами акт №УГР00001377, в свою чергу неврахування 4 днів у підписаному акті не позбавляло позивача можливості направити додатково акт на 4 дні, в свою чергу врахування непідписаного акту могло презвезти до подвійного стягнення.

Таким чином, матеріалами справи (акти прийому-передачі природного газу № УГР00000132 від 31.01.2020; № УГР00000686 від 31.03.2020, №УГР00001377) підтверджується факт передачі позивачем та прийняття відповідачем товару за Договором на загальну суму 77246,99 грн.

Вартість спожитого у січні 2020 року газу була оплачена відповідачем на суму 42 542,85 грн., сторонами дана обставина не спростована

Також, разом з відзивом на позовну заяву відповідачем додано платіжне доручення № 8396 від 22.07.2020 на суму 29 571,76 грн., призначення платежу: " 1007020; 2274; постачання природного газу за 02.2020; акт № УГР 1377 від 22.07.2020р., дог. № 20 від 26.02.2019., ДУ 6 від 30.01.2020 (20%); у т.ч. ПДВ - 4928,63".

Отже відповідачем було оплачено на користь позивача за спожитий у січні-березні 2020 року природний газ 72 114,01 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що акти приймання-передачі природного газу за січень та березень 2020 були отримані відповідачем 03.06.2020, а відтак здійснити оплату поставленого товару Департамент патрульної поліції мав до 12.06.2020.

Щодо акту №УГР00001377 за лютий 2020 року, який був прийнятий у якості доказу обсягу та вартості спожитого газу, то в матеріалах справи відсутні докази направлення його позивачем відповідачу, проте він містить підписи та печатки обох контрагентів, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що строк оплати за вказаним актом настав.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.2.2 Договору заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений на підставі Договору січні, лютому та березні 2020 року природний газ становить 5 132,98 грн., а строк виконання такого грошового зобов`язання на момент звернення позивача з позовною заявою настав.

Матеріали справи не містять доказів виставлення позивачем відповідачу рахунків за Договором, проте за своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за поставлений товар.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №910/9472/17.

При цьому, судова колегія зазначає, що у Договорі вказані банківські реквізити позивача, а вартість та обсяги товару погоджена сторонами в актах приймання-передачі.

Крім того, часткова сплата відповідачем заборгованості свідчить про його обізнаність з платіжними реквізитами позивача, на які необхідно було перераховувати кошти в якості оплати поставленого товару.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 5 132,98 грн. за переданий на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

З огляду на викладене, доводи відповідача щодо того, що за додатковою угодою №6 на суму 29 571,76 грн., в якості оплати за природний газ у 2020 році виконано в повному обсязі, колегією суддів відхиляються як необгрунтовані, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та законного висновку, що позовні вимоги ТОВ "Укр Газ Ресурс" про стягнення з Департаменту патрульної поліції основної заборгованості є правомірними та обґрунтованими в частині стягнення 5 132,98 грн. основного боргу.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 1 803,55 грн., 3% річних у розмірі 317,36 грн. та інфляційні втрати у розмірі 314,20 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Дії відповідача є порушенням грошових зобов`язань, тому є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ст.549 ЦК України).

Згідно ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що позивачем невірно було визначено періоди нарахування пені, 3% річних та інфляції (17.02.2020 - 24.06.2020), оскільки, відповідно до п. 4.2.2 договору, оплата поставленого природного газу відповідачем має бути здійснена протягом 7 робочих днів з моменту надання актів приймання - передачі позивачем. Як вже встановлено судом, акти за січень та березень 2020 були отримані відповідачем 03.06.2020, кінцевий строк оплати 12.06.2020 (п. 4.2.2. договору), прострочення зобов`язання з оплати товару починається з 13.06.2020. Доказів того, що акти були отримані відповідачем раніше до матеріалів справи не додано. Таким чином, санкції нараховуються за період з 13.06.2020 по 24.06.2020. Оскільки, доказів направлення акту за лютий 2020 №УГР00001377, суду не надано, то відсутні підстави для нарахування санкцій за прострочення оплати вартості газу за вказаним актом.

Колегією суддів перевірено перерахунок нарахованої пені судом першої інстанції, 3% річних та втрат від інфляції за період з 13.06.2020 по 24.06.2020 з урахуванням суми заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 20 від 26.02.2019, відповідно до якого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 20,2 грн., 3% річних у розмірі - 5,04 грн., втрати від інфляції у розмірі 10,26 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" про стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 5 132,98 грн. основного боргу, 20,2 грн. пені, 5,04 грн. 3% річних, 10,26 грн втрати від інфляції.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" та Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за їх подання і розгляд покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9420/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/9420/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

А.І. Тищенко