ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/2927/20

За позовомПриватного підприємства "Люкс-інтер`єр" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, провулок Студентський, 2, кв. 124)
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескадо-МС" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 16, офіс 303)
Про стягнення 238085,00 грн
Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

Від позивача не з`явився
Від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Люкс-інтер`єр" (далі - позивач), згідно з якою заявлено позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескадо-МС" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки від 28.12.2018 у розмірі 238085,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем грошових зобов`язань за вказаним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, наявність якої порушує майнові права позивача.

Провадження у справі за вказаними вимогами відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2020 №911/2927/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.11.2020, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій тощо.

У встановлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 13.10.2020 строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Про розгляд справи в господарському суді відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення №128 про вручення відповідачу 15.10.2020 копії ухвали про відкриття провадження у справі.

05.11.2020 у підготовче засідання відповідач уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив; від позивача надійшов лист від 04.11.2020 про розгляд справи без участі представника позивача; Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 26.11.2020.

26.11.2020 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, зумовленій самоізоляцією контактної особи з хворим на COVID-19.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2020 №911/2927/20 призначено підготовче засідання у справі №911/2927/20 на 14.01.2021, про дату, час і місце проведення засідання учасники провадження повідомлені своєчасно та належним чином.

14.01.2021 у підготовче засідання відповідач уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив; від позивача надійшов лист від 06.01.2021 про розгляд справи без участі представника позивача; Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.02.2021.

11.02.2021 у судове засідання відповідач уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив; від позивача надійшов лист від 04.02.2021 про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідно до ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд Київської області зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами, що постановлені у цій справі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, суд виходить з того, що сторони є такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Більше того, матеріали справи містять повідомлення про вручення судових документів, що надсилалися сторонам на адреси їх місцезнаходження, зокрема, рекомендовані повідомлення №110, №128, №210, №228, №378 та №386 про вручення позивачу та відповідачу копій ухвал Господарського суду Київської області.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який вважається належним чином повідомленим про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для вирішення спору, суд дійшов висновку про доцільність вирішення спору за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 Приватне підприємство "Люкс-інтер`єр", в якості постачальника, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ескадо-МС", в якості покупця, уклали договір поставки (далі - договір), за яким постачальник зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором, згідно з рахункам-фактурами, виставлених на підставі заявки Покупця на окрему партію товару (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору поставка товару здійснюється окремими партіями.

Згідно з п.1.3 договору найменування, кількість та асортимент товару визначається рахунком-фактурою і вважається окремою партією товару. Сторони домовилися, що умови оплати, визначені розділом 4 договору, встановлюють порядок оплати на кожну окрему партію товару. Сторони домовилися, що видаткова накладна на товар має статус специфікації за даним договором.

Відповідно до п.2.1 договору сторони прийшли до згоди, що загальна сума договору складає 613584,26 (шістсот тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн 26 коп).

Остаточна вартість партії (одиниці) товару визначається постачальником в рахунку-фактурі (п.2.2 договору).

Згідно з п.3.1 договору постачання партії товару здійснюється на наступних умовах, які застосовуються на вибір сторін: передача товару на складі постачальника, доставка товару почтовими службами або доставка товару на склад покупця.

Відповідно до п.3.3 договору постачальник виконує зобов`язання по постачанню товару протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів, наступних за днем виконання покупцем пункту 4.2 договору. Постачальник має право змінити чи встановити інші терміни поставки, попередньо повідомивши про це покупця при оформленні рахунку - фактури.

Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту передачі товару безпосередньо покупцю або повноважному представнику покупця відповідно до накладної. Повноважним представником покупця є особа яка має оригінал довіреності на отримання товару. Покупець заздалегідь надсилає засобами факсимільного зв`язку постачальнику довіреність, складену ним на особу, яка є його повноважним представником (п.3.5 договору).

Згідно з 4.1 договору усі розрахунки згідно даного договору здійснюються виключно у національній валюті України - гривні.

Відповідно до п.4.2 договору покупець здійснює оплату кожної товарної партії (одиниці товару), згідно з виставленим рахунком-фактурою шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у розмірі 100 % від вартості партії товару (одиниці товару) протягом дії рахунку - фактури.

Як вбачається з п.4.3 договору у рахунку-фактури та/або видатковій накладній постачальник встановлює строки оплати кожної окремої партії товару.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що днем оплати за товар є дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника. У разі відсутності реквізитів у призначенні платежу, передбачених пунктом 4.4. Договору. Постачальник зараховує кошти в погашення заборгованості за партію товару, яка відвантажена раніше інших.

Відповідно до п.5.3 договору приймання покупцем (уповноваженою особою покупця) товару за кількістю, якістю, асортиментом та зовнішнім виглядом здійснюється покупцем у день відвантаження товару на складі постачальника на підставі видаткової накладної (рахунку-фактури).

Згідно з п.5.7 договору оформлення видаткової накладної покупцем підтверджує, що товар відвантажено постачальником відповідно до умов цього договору і покупець ніяких претензій стосовно товару не має. Усі ризики після підписання видаткової накладної переходять до покупця.

Відповідно до п.6.1 договору за невиконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим договором, винна сторона несе відповідальність в порядку, передбаченому чинним законодавством України та положеннями цього договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх закінчення. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, що мали місце під час дії договору (п.9.1 договір).

На виконання умов договору позивач у період з лютого по червень 2019 передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 264501,42 грн, що підтверджується видатковими накладними: ЛК-0000108 від 14.02.2019 на суму 29532,06 грн, ЛК-0000186 від 12.03.2019 на суму 43643,53 грн, ЛК-0000187 від 12.03.2019 на суму 11617,30 грн, ЛК-0000188 від 12.03.2019 на суму 13815,08 грн, ЛК-0000190 від 12.03.2019 на суму 15708,40 грн, ЛК-0000462 від 30.05.2019 на суму 5866,07 грн, ЛК-0000506 від 14.06.2019 на суму 45012,18 грн, ЛК-0000507 від 14.06.2019 на суму 38622,83 грн, ЛК-0000508 від 14.06.2019 на суму 22697,00 грн, ЛК-0000488 від 17.06.2019 на суму 37986,97 грн.

Сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт звіряння взаєморозрахунків станом на 20.06.2019 (далі - акт звіряння), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 253951,07 грн, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Відповідачем частково оплачено переданий йому товар на загальну суму 15866,07 грн, про що свідчать копії платіжних доручень, а саме: №1020 від 26.03.2020 на суму 5866,07 грн та №1094 від 29.05.2020 на суму 10000,00 грн.

За твердженнями позивача заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 238085,00 грн.

Враховуючи, що повний розрахунок за отриманий товар відповідач не здійснив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого товару, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 238085,00 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 3571,28 грн, які сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення №6676 від 06.10.2020.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства "Люкс-інтер`єр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескадо-МС" про стягнення 238085,00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескадо-МС" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 16, офіс 303, ідентифікаційний код 37235870) на користь Приватного підприємства "Люкс-інтер`єр" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, провулок Студентський, 2, кв. 124, ідентифікаційний код 34547908) 238085 (двісті тридцять вісім тисяч вісімдесят п`ять) грн 00 коп основного боргу та 3571 (три тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн 28 коп судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.03.2021.

Суддя О.О. Третьякова