ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 Справа № 917/1734/20

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ", вул. Рибальська, 3, оф.3, м. Київ, 01011

до відповідача Приватної агрофірми "Хлібороб", с. Слобідка, Миргородський район, Полтавська область, 37674

про стягнення 408 840,00 грн. штрафу

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Болієр А.П.

Представники учасників справи:

від позивача : Санін О.О.

від відповідача : Мельник О. І., Огризков А. А.

Обставини справи: 02.11.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ" до відповідача Приватної агрофірми "Хлібороб" про стягнення 408 840,00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем порушено умови договору № 406 щодо строків поставки сої, а тому на підставі умов договору відповідач повинен сплатити на користь позивача штраф в сумі 408 840 грн.

Суд ухвалою від 03.11.2020 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1734/20 у порядку загального позовного провадження, встановив строки для подачі заяв по суті.

23.11.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву вх. №12948 (а.с. 24-36). У відзиві на позов відповідач проти позову заперечує, зокрема, посилаючись на те, що: 02.10.2020року до ТОВ МКЗ у супроводі ОСОБА_1 прибули два вантажних автомобіля із водіями, якісь інші автомобілі були присутні біля ТОВ МКЗ, але на його територію не заїжджали. Зі слів вказаних водіїв стало відомо, що ці автомобілі та причепи є особистою приватною власністю цих водіїв, тобто вони не є власністю ТОВ "Делфа опт". ОСОБА_1 усно повідомив, що він є менеджером із закупівель ТОВ "Делфа опт" і приїхав, щоб за Договором отримати 150 тон сої, що належать ПАФ "Хлібороб", проте не надав жодних документів (довіреності) ТОВ "Делфа опт" на підтвердження його повноважень на отримання товару. По закінченню завантаження цих автомобілів з`ясувалося, що довіреність ТОВ "Делфа опт" не надійшла, оплата товару також не проведена. З огляду на що завантаження не було закінчено, оскільки уповноважена ТОВ "Делфа опт" особа не поставила свій підпис у графі "отримав" накладної та товарно-транспортних накладних.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 26.11.2020 року було оголошено перерву у засіданні до 21.12.2020 року до 10.00 год.

04.12.2020 р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив вх. №13511 (а.с. 144-146).

14.12.2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив ( арк. справи 159-169).

Судове засідання призначене на 21.12.2020 року не відбулось в зв`язку з перебуванням судді Тимощенко О.М. у відпустці.

Враховуючи закінчення відпустки судді Тимощенко О.М., суд продовжив строки підготовчого провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні на інший час та дату.

21.01.2021 від позивача на електронну адресу Господарського суду Полтавської області надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції по справі №917/1734/20 (аналогічне клопотання надійшло засобами поштового зв`язку 25.01.2021 р.).

Ухвалою від 25.01.2021 р. було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні 26.01.2021 року в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 23.02.2021 р. на 10:30 год., задоволено клопотання представника позивача - Білецького О. П. про участь у судовому засіданні господарського суду Полтавської області 23.02.2021 р. о 10:30 год. по справі № 917/1734/20 у режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Однак 23.02.2021 року відеоконференція із представником позивача не відбулася з технічних причин, що підтверджується актом від 23.02.2021 року ( в мат. справи).

При цьому суд враховував, що судовому засіданні 23.02.2021 року від позивача для участі в судовому засіданні з`явився керівник Санін О.О., який підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Суд з`ясовував чи потрібен учасникам справи після надання пояснень, з`ясування обставин справи та дослідження доказів час на підготовки до судових дебатів. Представник позивача просив не відкладати судове засідання та розглянути справу в даному судовому засіданні.

В ході розгляду справи по суті представники учасників справи підтримали свої вимоги та заперечення, наведені в заявах по суті.

23.02.2021 року за результатами розгляду справи суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив коли буде виготовлено повне рішення, роз`яснив порядок оскарження та набрання чинності рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕЛФА ОПТ" (Позивач) і Приватною агрофірмою "Хлібороб" (Відповідач) було укладено 29 вересня 2020р. договір поставки сільськогосподарської продукції №406 (арк. справи 6-7).

При укладенні договору сторони, зокрема, узгодили наступне:

- Відповідач зобов`язався продати (поставити) Позивачу товар (соя українського походження врожаю 2020р ДСТУ 4964:2008), а Позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар ;

- кількість товару, що підлягає постачанню складає 150 тон (+/- 10%) за ціною 13628,00грн. за одну тону з ПДВ, загальною вартістю 2044200,00 гривень.

- строк передачі товару - до 02 жовтня 2020 року, товар може передаватися окремими партіями, але повний його обсяг має бути переданий у цей термін (п.2.1 Договору).

- датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад Позивача (п.2.2. Договору).

- 100% оплата контрактної партії здійснюється шляхом перерахування коштів на банківській рахунок Відповідача протягом 1 (одного) банківського дня з дати поставки товару (п.3.1 Договору).

- Товар, що передається за цим договором, переходить у власність покупця після завантаження транспорту, наданого покупцем ( пункт 2.3 Договору).

- Покупець поставляє транспорт до 02.10.2020 року включно за адресою: м. Миргород вул. Хорольська, 44 - місцезнаходження ТОВ МКЗ (пункт 4.1.1 Договору).

- Пунктом 4.1 Договору № 406 встановлено, що за прострочення передачі товару на строк до 3-х календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно переданого товару, а в разі прострочення більш ніж на 3 дні штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно переданого товару .

Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки сільськогосподарської продукції №406 від 29 вересня 2020р.

В обґрунтування позовних вимог позивачем до позову подано: копію договору поставки сільськогосподарської продукції №406 від 29 вересня 2020р., скріншот повідомлення про прибуття автотранспорту, копію вимоги про виконання договору від 02.10.2020 року (арк. справи 6-11).

До відповіді на відзив позивач додав: копію довіреності № 1 від 29.09.2020 року, копію накладної № 3 від 02.10.2020 року, витяг з ЄДРПОУ щодо ТОВ "міжгосподарський комбікормовий завод" ( арк. справи 147-153).

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив проти прийняття цих доказів заперечував (арк. справи 159-165) .

Відповідно до частин 1,4 та 8 статті 80 ГПК позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

ТОВ "Делфа опт" не обґрунтувало неможливість подання зазначених доказів разом із позовом, як того вимагає ст. 80 ГПК України. Клопотання про поновлення строку на подачу доказів позивач не заявляв. Також позивачем не заявлено клопотань і в порядку ст. 207 ГПК України.

Отже, суд на підставі ч. 8 ст. 80 ГПК України не приймає до розгляду докази, додані позивачем до відповіді на відзив.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав наступні докази: копія договору про надання послуг з приймання, сушіння, очищення, відпуску та тимчасового схову зернових культур урожаю 2020 року від 03.09.2020 року № 6 ; копія складської квитанції від 26.09.2020 року № 20 ; копія картки аналізу зерна від 26.09.2020 року № 36 ; копія реєстру ТТН № 37 від 26.09.2020 року; копії товарно-транспортних накладних від 26.09.2020 року №№ 547621 - 547631 ; електронні документи у паперових копіях - листування за адресами електронної пошти ТОВ "Делфа опт" та бухгалтера ПАФ "Хлібороб"; копія договору поставки сільськогосподарської продукції від 29.09.2020 року № 406 ; копія товарно-транспортної накладної від 02.10.2020 року № 922809; копія посвідчення про якість зерна від 02.10.2020 року № 002411; копія товарно-транспортної накладної від 02.10.2020 року № 922810; копія посвідчення про якість зерна від 02.10.2020 року № 002412 ; копія накладної ПАФ "Хлібороб" від 02.10.2020 року № 3 ; копія рахунку на оплату від 01.10.2020 року; копія листа ПАФ "Хлібороб" від 02.10.2020 року; копія акта ТОВ МКЗ від 02.10.2020 року; копія рахунку на оплату ТОВ МКЗ від 05.10.2020 року № 230; копія виписки АТ КБ "Приватбанк" по рахунку ПАФ "Хлібороб" ; копія заяви ОСОБА_2 до Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 02.10.2020 року ; копія письмового пояснення ОСОБА_2 від 02.10.2020 року ; копія письмового пояснення ОСОБА_3 від 02.10.2020 року на ; копія письмового пояснення ОСОБА_4 від 02.10.2020 року ; копія письмового пояснення ОСОБА_5 від 02.10.2020 року ; копія письмової вимоги ТОВ "Делфа опт" від 02.10.2020 року ; відповідь ПАФ "Хлібороб" від 08.10.2020 року на претензію ТОВ "Делфа опт";

копії документів на поштове відправлення від 08.10.2020 року на 1 аркуші; електронний документ у паперовій копії - лист ПАФ "Хлібороб" на адресу електронної пошти ТОВ "Делфа опт" та ін. (арк. справи 45-132).

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

За своїм змістом та правовою природою Договір №406 від 29 вересня 2020р є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно п.2.2 договору № 406 датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад позивача. Місце передачі товару - ТОВ МКЗ, у якого зберігається товар (пункт 2.2.1 Договору).

Судом встановлено, що 30.09.2020 року ТОВ "Делфа опт" направило на адресу електронної пошти "Хлібороб" електронного листа з повідомленням про надання 01.10.2020 року під завантаження двох вантажних автомобілів (арк. справи 78)

30.09.2020 року ТОВ "Делфа опт" електронною поштою направило на адресу ПАФ "Хлібороб" електронного листа з повідомленням про надання 01.10.2020 року під завантаження шести вантажних автомобілів (арк. справи 8).

Отже, згідно вказаних листів позивач повідомив відповідача про надання 01.10.2020 року транспорту під завантаження сої.

Однак, 01.10.2020 року вказані автомобілі не прибули до місцезнаходження (зберігання) сої.

З пояснень представників учасників справи судом з`ясовано, що 02.10.2020 року до ТОВ МКЗ у супроводі ОСОБА_1 прибули два вантажних автомобіля із водіями, а саме: автомобіль DAF з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , причіп з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 та автомобіль DAF з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , причіп з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 , водій ОСОБА_3 .

Факт прибуття ОСОБА_2 та двох автомобілів для отримання товару визнається обома сторонами.

Згідно п.4.1.1 Договору покупець поставляє транспорт до 02.10.2020 року включно за адресою: м. Миргород вул. Хорольська, 44 - місцезнаходження ТОВ МКЗ.

В договорі № 406 сторони узгодили, що строк передачі товару - до 02 жовтня 2020року, товар може передаватися окремими партіями, але повний його обсяг має бути переданий у цей термін (п.2.1 Договору).

Тобто, позивач також повинен подати весь транспорт для завантаження соєю саме у цей строк.

Доказів подання транспорту для завантаження всієї сої позивач суду не надав.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦКУ).

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ст. 613 ЦКУ).

За приписами ст.538 ЦУ України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Таким чином, позивач не надав доказів виконання свого обов`язку щодо надання транспорту для завантаження всієї партії сої у строк до 02.10.2020 року (кінцевий строк поставки). Отже, має місце прострочення кредитора.

Відповідач у відзиві та його представники в судовому засіданні стверджують, 02.10.2020 року прибувши за отриманням товару ОСОБА_2 усно повідомив, що він є менеджером із закупівель ТОВ "Делфа опт" і приїхав, щоб за Договором отримати 150 тон сої, що належать ПАФ "Хлібороб", проте не надав жодних документів (довіреності) ТОВ "Делфа опт" на підтвердження його повноважень на отримання товару. Отже, було відсутнє будь-яке документальне підтвердження, що ОСОБА_1 є уповноваженим на отримання товару представником ТОВ "Делфа опт", а прибулі автомобілі є автомобілями ТОВ "Делфа опт". Тому ОСОБА_1 було повідомлено, що він не отримує товар без відповідної довіреності ТОВ "Делфа опт". За твердження відповідача, тоді ОСОБА_1 запропонував завантажити соєю автомобілі за умови, що ТОВ "Делфа опт" здійснить оплату товару до закінчення завантаження в автомобілів. ПАФ "Хлібороб" погодилося з такою пропозицією і ТОВ МКЗ розпочало завантаження соєю цих двох вантажних автомобілів і причепів.

Всього в них було завантажено 51,37 тон сої. При цьому були складені наступні документи:

- копія товарно-транспортної накладної від 02.10.2020 року № 922809;

- копія посвідчення про якість зерна від 02.10.2020 року № 002411;

- копія товарно-транспортної накладної від 02.10.2020 року № 922810;

- копія посвідчення про якість зерна від 02.10.2020 року № 002412;

- копія накладної ПАФ "Хлібороб" від 02.10.2020 року № 3;

- копія рахунку на оплату від 01.10.2020 року (арк. справи 85-90).

У графі "отримав" накладної та товарно-транспортних накладних ніхто не розписався у зв`язку із відсутністю уповноваженого представника ТОВ "Делфа опт".

Дані документи були передані на адресу електронної пошти ТОВ "Делфа опт".

По закінченню завантаження цих автомобілів з`ясувалося, що довіреність ТОВ "Делфа опт" не надійшла, оплата ТОВ "Делфа опт" товару також не проведена. З огляду на ці обставини ТОВ МКЗ заборонило випускати товар за його територію.

У зв`язку з чим ОСОБА_2 викликав по телефону поліцію. На територію ТОВ МКЗ прибули працівники поліції - Миргородського ВН ГУНП В Полтавській області, з`ясували обставини, відібрали письмову заяву та письмові пояснення від ОСОБА_1 , а також - письмові пояснення від водіїв вантажних автомобілів та директора ТОВ МКЗ.

У зв`язку із викладеними обставинами ПАФ "Хлібороб" листом від 02.10.2020 року звернулося до ТОВ МКЗ про вивантаження вже завантаженої сої (арк. справи 91).

На підставі цього листа ТОВ МКЗ 02.10.2020 року вивантажило вже завантажену в автомобілі сою, про що був складений акт ТОВ МКЗ від 02.10.2020 року (арк. справи 92).

Судом встановлено, що 06.10.2020 року на адресу ПАФ "Хлібороб" надійшла письмова вимога ТОВ "Делфа опт" від 02.10.2020 року щодо виконання умов Договору (арк. справи 101-103).

Як свідчать матеріали справи, 08.10.2020 року ПАФ "Хлібороб" направило ТОВ "Делфа опт" відповідь на претензію, якою повідомило ТОВ "Делфа опт", що добросовісно виконала власні зобов`язання за Договором щодо передання товару. Але внаслідок прострочення ТОВ "Делфа опт" свого зобов`язання за Договором щодо прийняття товару це зобов`язання втратило інтерес для ПАФ "Хлібороб" і воно відмовляється від прийняття виконання (арк. справи 104-108).

Суд враховує, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо ( п 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (зі змінами)).

Згідно ч. 1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст.244 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Позивач у відповіді на відзив та в судовому засіданні заперечував проти твердження відповідача про відсутність 02.10.2020 року у представника позивача довіреності на отримання товару. Разом із позовом ці докази (довіреність та накладна) не були надані, оскільки ( за поясненнями позивача) про заперечення відповідачем наявності довіреності, позивачу стало відомо лише після відзиву відповідача.

Суд звертає увагу позивача на приписи частин 1,4 та 8 статті 80 ГПК, а саме: позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому позивачу було відомо про заперечення відповідача з приводу відсутності повноважень у представника, який прибув 02.10.2020 року за отриманням товару, про це відповідач вказував і у відповіді на претензію позивача (арк. справи 104-108).

Як вже вище зазначав суд, ТОВ "Делфа опт" не обґрунтувало неможливість подання зазначених доказів разом із позовом, як того вимагає ст. 80 ГПК України. У позові на наявність таких доказів позивач не посилався. Клопотання про поновлення строку на подачу доказів позивач не заявляв. Також позивачем не заявлено клопотань і в порядку ст. 207 ГПК України.

За приписами ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд дійшов висновку, що докази на підтвердження факту відсутності повноважень у особи, що прибула 02.10.2020 року для отримання товару, є більш вірогідними, ніж докази на спростування цього.

Отже, позивачем не доведено факту наявності повноважень у особи, що прибула 02.10.2020 року для отримання сої від відповідача, а також відсутні докази виконання обов`язку подачі транспорту для завантаження всієї партії товару у встановлені договором строки, а тому має місце прострочення кредитора.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що правова позиція позивача не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається позивача.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 02.03.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Тимощенко О.М.