ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2021 р. Справа№ 911/378/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

За участю секретаря судового засідання Брунько А.І.

та представників сторін:

від ТОВ "Екоенергогенерація": Бабій В.В. (ордер КС № 711569 від 04.11.2020);

від КП "Управління житлово-комунального господарства": Старовойтова Ю.Ю. (самопредставництво);

від АТ "НАК "Нафтогаз України": Волков А.С. (довіреність № 14-188 від 26.10.2020)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на ухвалу господарського суду Київської області від 11.11.2020 року

у справі №911/378/17 (суддя Лопатін А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоенергогенерація"

до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

про стягнення заборгованості на суму 33 308 030,38 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2020 (повний текст складено 03.12.2020) по справі №911/378/17 залишено без задоволення скаргу боржника від 29.10.2020 №01-07-15/1311 (вх. №211/20, 02.11.2020) на дії державного виконавця заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2020 по справі №911/378/17, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу боржника в повному обсязі.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена при порушенні норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи.

Зокрема, апелянт вказує на протиправність дій та рішень державного виконавця (без дотримання вимог Кодексу України з процедур банкрутства) при здійсненні заходів із звернення стягнення на кошти боржника у розмірі 21 137,22 грн.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 24.12.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" у справі №911/378/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2020 по справі №911/378/17; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.02.2021.

29.01.2021 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Екоенергогенерація" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить суд апеляційну скаргу КП "Управління житлово-комунального господарства" залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

В поданому відзиві представник позивача зазначає, що повністю заперечує проти змісту і вимог апеляційної скарги КП "Управління житлово-комунального господарства", оскільки порядок звернення стягнення на кошти КП «УЖКГ» з метою примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2020 у справі №911/378/17 вже був предметом дослідження у даній справі.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2021, справу №911/378/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2020 у справі №911/378/17 прийнято до провадження визначеною колегією суддів; апеляційну скаргу призначено до розгляду на 02.03.2021.

В судовому засіданні 02.03.2021 представник скаржника та АТ "НАК "Нафтогаз України" вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд її задовольнити.

Представник ТОВ "Екоенергогенерація" заперечував проти вимог апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні 02.03.2021, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/378/17 за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (надалі по тексту - ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") до КП "Управління житлово-комунального господарства" про банкрутство, провадження в якій порушено ухвалою суду від 06.07.2017.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.01.2020 у справі №911/378/17 частково задоволено позов ТОВ "Екоенергогенерація" та стягнуто з КП "Управління житлово-комунального господарства" на користь ТОВ "Екоенергогенерація" 32 008 030,38 грн основного боргу та 3 842,00 грн судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення видано наказ від 11.03.2020.

На підставі наказу суду та заяви стягувача постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелицею А.В. відкрито виконавче провадження ВП №61724415 від 03.04.2020 щодо стягнення з КП «УЖКГ» на користь ТОВ "Екоенергогенерація" заборгованості у розмірі 31 447 002,41 грн.

Згідно зі ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява №56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

З матеріалів справи слідує, що 02.11.2020 до Господарського суду Київської області КП "Управління житлово-комунального господарства" подало скаргу на неправомірні дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В. у даній справі.

В обґрунтування даної скарги КП "Управління житлово-комунального господарства" зазначило, що 28.10.2020 отримало банківську виписку по рахунку НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805 за період з 01.01.2020 по 28.10.2020 відповідно до якої боржнику стало відомо, що 04.09.2020 за платіжною вимогою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з рахунку списано кошти у розмірі 21 137,22 грн. За призначенням платежу дані кошти стягнено згідно виконавчого провадження ВП №61724415 від 27.08.2020 на виконання наказу Господарського суду Київської області №911/1741/14 від 28.07.2014. При цьому боржник зауважив, що на підставі наказу від 28.06.2014 у справі №911/1741/14 було відкрите виконавче провадження ВП №44372649 від 12.08.2014, яке у зв`язку з повним виконанням рішення боржником закінчено (згідно постанови ВП №44372649 від 30.06.2016).

Відтак, за твердженнями скаржника, державним виконавцем було протиправно стягнуто вказані грошові кошти згідно виконавчого провадження яке закрито та в порушення вимог ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства (грошові кошти стягнено з рахунку боржника без повідомлення та узгодження таких дій з арбітражним керуючим).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2020 у даній справі залишено без задоволення скаргу боржника на дії державного виконавця.

Мотивуючи прийняте рішення місцевий господарський суд вказав на те, що боржником невірно визначено спосіб захисту своїх прав шляхом оскарження дій державного виконавця, оскільки подано відповідну скаргу в межах справи №911/378/17, в той час, як така скарга вмотивована наявністю неправомірних дій державного виконавця у виконавчому провадження з виконання наказу Господарського суду Київської області від 28.07.2014 у справі №911/1741/14.

Дослідивши матеріали справи та скаргу боржника на неправомірні дії державного виконавця у їх сукупності колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

За змістом статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону).

Відповідно до приписів ст. 10 Закону "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як було зазначено вище, скаржник просить суд визнати неправомірними дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській облас ті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В. щодо стягнення коштів КП "Управління житлово-комунального господарства" з рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 21 137,22 грн за платіжним дорученням №61724415/1 від 04.09.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Частиною 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській облас ті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелицею А.В. від 07.04.2020 ВП №61724415 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках згідно переліку, в тому числі на рахунках в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Питання правомірності дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунки боржника та порядок звернення стягнення на кошти КП "Управління житлово-комунального господарства" з метою примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2020 у справі №911/378/17 вже були предметом дослідження апеляційною судовою інстанцією.

Так, Північний апеляційний господарський суд у постанові від 18.08.2020 у даній справі дійшов висновку про відсутність у діях державного виконавця при прийнятті постанови про арешт грошових коштів порушень чинного законодавства.

Крім того в мотивувальній частині зазначеної постанови вказано наступне: «З аналізу норм ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства належить дійти висновку, що стягнення грошових коштів з рахунку боржника відбувається під контролем арбітражного керуючого, тобто вимагає зі сторони державного виконавця здійснити певні дії, зокрема, але не виключно, повідомити арбітражного керуючого про здійснення конкретних виконавчих дій (відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на кошти боржника, списання грошових коштів з рахунку тощо). При цьому, в разі прийняття державним виконавцем рішення про необхідність звернути стягнення на майно боржника (рухоме, нерухоме, майнові права, крім грошових коштів), такі заходи потребують окремого погодження суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, шляхом постановлення ухвали.

На переконання колегії суддів, посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на необхідність звернення до суду з метою розгляду в межах розгляду справи про банкрутство питання примусового виконання рішення у даній справі є помилковим з огляду на те, що така згода вимагається лише в разі звернення стягнення на майно боржника (абзац 5 ч. 5 ст. 41 КУзПБ), а не на грошові кошти на рахунках в банківських установах (абзац 4 ч. 5 ст. 41 КУзПБ)».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладені висновки суду апеляційної інстанції, для звернення стягнення на грошові кошти боржника не вимагається звернення до суду, а достатнім є погодження вказаних дій з арбітражним керуючим.

В матеріалах справи наявна копія листа заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській облас ті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В. про повідомлення розпорядника майна КП "Управління житлово-комунального господарства" арбітражного керуючого Боровика Р.Л. про намір державного виконавця здійснення списання коштів з рахунків КП "Управління житлово-комунального господарства".

Таким чином наявними в матеріалах справи доказами підтверджена правомірність дій державного виконавця щодо списання грошових коштів з рахунків КП "Управління житлово-комунального господарства" під час перебування останнього в процедурі банкрутства.

Стосовно списання грошових коштів з рахунку боржника у розмірі 21 137,22 грн (згідно платіжного доручення №61724415/1 від 04.09.2020), колегія суддів відмічає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду вчинено заходи зі звернення стягнення на кошти КП "Управління житлово-комунального господарства" на рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом направлення банку платіжної вимог від 04.09.2020 №61724415/1.

В призначенні платежу вказаної вимоги зазначено: «ПВ 61724415 від 27.08.20 за до спл 21 425 865,19 грн зг нак 911/1741/14 від 28.07.2014 вид ГС Київ обл».

З матеріалів справи слідує, що на підставі наказу №911/1741/14 від 28.06.2014 було відкрито виконавче провадження ВП №44372649 від 12.08.2014 щодо стягнення з КП "Управління житлово-комунального господарства" на користь ТОВ «Зелена Енергія Т» грошових коштів у розмірі 8 086 313,48 грн (а.с. 200, т. 3).

Однак вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку з погашенням заборгованості (постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №44372649 від 30.06.2016), з чого слідує неможливість стягнення грошових коштів в межах вказаного виконавчого провадження (а.с. 201, т. 3).

Разом з тим колегією суддів встановлено, що грошові кошти у сумі 21 137,22 грн, що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №911/378/17 виданого 11.03.2020, перераховано на користь ТОВ "Екоенергогенерація" у сумі 18 546,37 грн та виконавчого збору у сумі 1 854,63 грн (гідно розпорядження державного виконавця Перепелиці А.В. №61724415 від 08.09.2020) (а.с. 221, т. 3).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та враховуючи, що грошові кошти у розмірі 21 137,22 грн надійшли на рахунок з примусового виконання рішення №911/378/17, слід дійти висновку про наявність описок у платіжному дорученні №61724415/1 від 04.09.2020. А відтак, дії державного виконавця щодо стягнення коштів КП "Управління житлово-комунального господарства" з рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 21 137,22 грн за платіжним дорученням №61724415/1 від 04.09.2020 були вчинені відповідно до закону, з чого слідує відсутність підстав для задоволення скарги КП "Управління житлово-комунального господарства".

За наведено ухвала місцевого господарського суду про залишення без задоволення скарги боржника від 29.10.2020 №01-07-15/1311 є за результатом правильною, проте з підстав наведених у цій постанові.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

При цьому за замістом ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини ухвали Господарського суду Київської області від 11.11.2020 з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові. Відтак апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" слід залишити без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2020 у справі №911/378/17 залишити без задоволення.

2. Мотивувальну частину ухвали Господарського суду Київської області від 11.11.2020 у справі №911/378/17 змінити.

3. Резолютивну частину ухвали Господарського суду Київської області від 11.11.2020 у справі №911/378/17 залишити без змін.

4. Матеріали справи №911/378/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України, з урахуванням вимог ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено 03.03.2021.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко