ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3192/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" (66332, Одеська область, Подільський район, с. Нестоїта, вул. Шевченка, буд. 75)

до відповідача: Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська область, Біляївський район, смт. Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, буд.24)

про стягнення 729 711,86 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Шестакова Ю.Д. - ордер ОД № 446537 від 11.01.21р.;

від відповідача: Корнішина Н.Л. - довіреність №4 від 11.01.2021р.;

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів".

09.11.2020р. Сільськогосподарський виробничий кооператив "Дружба народів" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 353 000 грн, пеню у сумі 289 616,38 грн, 3% річних у сумі 30 005 грн, інфляцію у сумі 57 090,48 грн, а також судові витрати.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.11.2020р. відкрито провадження у справі № 916/3192/20, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 14.12.2020р. о 14:00.

Ухвалою суду від 14.12.2020 підготовче засідання у справі №916/3192/20 відкладено на "11" січня 2021 о 15:00.

05.01.2021р. до суду від Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.31-34).

05.01.2021р. від відповідача також надійшла заява, згідно якої останній просив суд судове засідання по даній справі провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням сервісу EasyCon.

Ухвалою суду від 06.01.2021 заяву Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України за вх. №150/21 від 05.01.2021 про розгляд справи №916/3192/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, проведення судових засідань при розгляді справи №916/3192/20 вирішено здійснювати в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

В судовому засіданні 11.01.2021р. представник позивача зазначив про необхідність надання йому часу для ознайомлення із відзивом відповідача та підготовки відповіді на відзив. Через несправність технічних засобів представник відповідача не мав можливості прийняти участь у судовому засіданні.

Враховуючи усне клопотання позивача, а також з огляду на те, що відповідач не мав можливості прийняти участь у підготовчому засіданні, судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 01.02.2021 о 15:30. Судом також було встановлено позивачу строк для надання відповіді на відзив до 20.01.2021, відповідачу для подання заперечень до 29.01.2021.

Відповідача про продовження строку підготовчого провадження та про відкладення розгляду справи повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

26.01.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.52).

У судовому засіданні 01.02.2021р. судом протокольною ухвалою було встановлено відповідачу строк для надання заперечень до 12.02.2021р., а також протокольною ухвалою закрито підготовче провадження із призначенням справи до розгляду по суті на 17.02.2021р. о 15 год. 00 хв.

15.02.2021 Одеською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України подано до суду заперечення (а.с.64-65).

17.02.2021 Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Дружба народів" подано до суду письмові пояснення по справі (а.с.70-72). Водночас, оскільки судом не було надано дозволу на їх подання в порядку ч.5 ст.161 ГПК України, вказані пояснення правовій оцінці не підлягають.

У судовому засіданні 17.02.2021р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.02.2021р. проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів".

На виконання укладеного між сторонами договору зворотно-фінансової допомоги №10/05/17 від 10.05.2017р. СВК "Дружба народів" згідно платіжних доручень №1404 від 19.06.2017р. та №1447 від 11.05.2017р. було перераховано на користь відповідача грошові кошти у сумі 353 000 грн, які Одеською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України у визначений договором строк повернуто не було.

Враховуючи помилкове вказання у платіжних дорученнях №1404 від 19.06.2017р. та №1447 від 11.05.2017р. призначення платежу, на адресу відповідача було направлено лист від 14.07.2017р., в якому вказано, що вірним слід вважати призначення платежу "Поворотно-фінансова допомога згідно договору №10/05/17 від 10.05.2017р. без ПДВ".

Твердження відповідача щодо необґрунтованості розрахунку суми боргу не заслуговують на увагу, оскільки такий розрахунок містить детальний опис порядку нарахування та формули.

Надання відповідачу суми фінансової допомоги у меншому розмірі, ніж обумовлено договором, жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку повернення таких коштів.

3.2. Доводи Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

Надані позивачем платіжні доручення на суму 353 000 грн не підтверджують перерахування відповідачу коштів у вказаній сумі, оскільки у призначенні платежу вказано інший договір. Такі платіжні доручення є доказом перерахування грошових коштів по іншому договору.

Посилання позивача на лист за №14/07-1 від 14.07.2017р. не заслуговують на увагу, оскільки такий лист ним не було додано до позовної заяви.

Твердження позивача щодо перерахування на користь відповідача грошових коштів у сумі 353 000 грн свідчать про невиконання СВК "Дружба народів" в повному обсязі умов договору з огляду на погодження суми зворотно-фінансової допомоги на рівні 355 000 грн.

Оскільки до теперішнього моменту позивач умов договору не виконав, строк виконання договору №10/05/17 від 10.05.2017р. не настав.

Будь-які штрафні санкції, окрім визначених в п. 6 договору, сторонами погоджено не було та договір відповідних положень не містить.

Станом на момент звернення позивача до суду з позовом строк позовної давності про стягнення неустойки сплив.

Додаток "обґрунтований розрахунок суми боргу" не містить розшифровки порядку розрахунку, а також періодів, за які здійснено такий розрахунок.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

10.05.2017р. між Інститутом сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України, правонаступником якого є Одеська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, (сторона-1), та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Дружба народів" (сторона-2) укладено договір зворотно-фінансової допомоги №10/05/17 (а.с.9), відповідно до якого сторона-2 надає стороні-1 безпроцентну грошову фінансову допомогу у вітчизняній валюті (гривнях) у сумі 355 000 грн строком до 31.12.2017р.

Відповідно до п.2 сторона-1 зобов`язалась повернути суму допомоги у встановлений строк та відповідати по всім своїм зобов`язанням усім належним йому майном.

За умовами п.3 договору останній набирає чинності з моменту передання грошей стороною-2 стороні-1.

Згідно п.6 договору у випадку несвоєчасного повернення боргу сторона-1 сплачує стороні-2 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також двадцять чотири відсотки річних від простроченої суми.

У підтвердження перерахування на користь відповідача фінансової допомоги позивачем надано суду платіжні доручення №1404 від 19.06.2017 (а.с.10) та №1047 від 11.05.2017р. (а.с.11) на загальну суму 353 000 грн, досліджуючи які суд зазначає, що у графі "призначення платежу" вказано "поворотно-фінансова допомога згідно договору №б/н від 10.05.2017р.".

Позивачем також до матеріалів справи надано лист №14/07-1 від 14.07.2017 (а.с.57), адресований відповідачу, в якому повідомляється про помилкове вказання у платіжних дорученнях №1404 від 19.06.2017 та №1447 від 11.05.2017 в графі призначення платежу - поворотно-фінансова допомога згідно договору №б/н від 10.05.2017р. та зазначається, що вірним слід вважати призначення платежу - "Поворотно-фінансова допомога згідно договору №10/05/17 від 10.05.2017р. без ПДВ".

Відомостей щодо укладення сторонами іншого договору від 10.05.2017р. матеріали справи не містять, а представник відповідача на відповідне питання суду пояснив, що у нього інформації щодо наявності іншого договору від 10.05.2017р. немає.

Представник відповідача також не заперечував щодо факту надіслання листа від 14.07.2017р., обмежившись вказанням, що такий лист не є належним доказом у зв`язку з ненаданням його разом з позовною заявою.

Заслухавши пояснення позивача про те, що надання листа разом з відповіддю на відзив було обумовлено тим, що відповідні заперечення були викладені у відзиві, суд визнав їх обґрунтованими та зазначив про прийняття листа від 14.07.2017р. в якості доказу.

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 14.1.257 ст. 14 ПК України визначено, що фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своєю цивільно-правовою природою поворотна фінансова допомога є позикою.

Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України ).

Надаючи правову оцінку склавшимся між сторонами договірним правовідносинам суд зазначає, що укладений між сторонами договір фактично за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір позики є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для повернення заявленої позивачем до стягнення суми першочерговим є встановлення факту надання таких коштів.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд, висновки якого в силу положень ст. 236 ГПК України в враховуються судом, в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у сукупності, а також заслухавши доводи сторін, суд вважає, що надані позивачем докази у підтвердження перерахування грошових коштів у сумі 353 000 грн на користь відповідача в якості фінансової допомоги є більш вірогідними, ніж означені відповідачем доводи у спростування перерахування коштів.

При цьому судом враховано, що жодних заперечень щодо отримання грошових коштів у сумі 353 000 грн відповідачем не заявлено, а доказів наявності інших договорів між сторонами матеріали справи не містять.

При цьому з урахуванням наданого позивачем листа, адресованого відповідачу, щодо помилковості інформації, наведеної у графі платіжних доручень "призначення платежу", з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо отримання Одеською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України такого листа, доводи відповідача щодо відсутності в призначенні платежу посилання на договір №10/05/17 від 10.05.2017р., що свідчить про перерахування таких коштів на виконання іншого договору, а також з урахуванням ненадання доказів існування інших договорів, судом до уваги не приймаються.

Враховуючи положення ст. 1046 ЦК України, якими визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а також те, що передання меншої суми позики ніж обумовлено в договорі (з урахуванням висновків суду щодо доведеності отримання таких коштів), доводи відповідача, наведені у підтвердження обставин відсутності обов`язку з повернення суми позики, судом не приймаються до уваги.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем своїх зобов`язань за договорами з передання позичальнику грошових коштів, водночас, доказів своєчасного повернення позичальником отриманих грошових коштів матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 353 000 грн, відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені положення Закону та також положення договору, з огляду на порушення відповідачем строків повернення суми позики, суд вважає правомірним нарахуванням позивачем 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

При перевірці наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив його неправильність з огляду на неврахування положень ч.5 ст.254 ЦК України, з огляду на що за допомогою системи "Ліга-Закон", судом було здійснено власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
353000.003.01.2018 - 31.10.202010333 %29946.97
Таким чином, загальна сума 3% річних складає 29 946,97 грн, з огляду на що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
03.01.2018 - 30.09..01.15655050.23408050.23
Таким чином, загальна сума інфляційних втрат (в межах заявленого позивачем періоду (по вересень 2020р.) складає 55 050,23 грн, з огляду на що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені суд вказує наступне.

Згідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення зобов`язання вчиняється у письмовій формі, недотримання якої тягне нікчемність правочину.

Водночас укладений між сторонами по справі договір не містить положень щодо відповідальності сторін у вигляді неустойки (пені), а отже, відсутні докази вчинення у належній формі правочину щодо забезпечення зобов`язання.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 289616,38 грн задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову у задоволенні позову в частині стягнення суми пені, судом, у відповідності до положень п.5 ч.4 ст.238 ГПК України, не надається оцінка аргументам відповідача щодо дотримання строків позовної давності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на часткове задоволення вимог позивача, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, буд.24, ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" (66332, Одеська область, Подільський район, с. Нестоїта, вул. Шевченка, буд. 75, ) заборгованість у сумі 353 000 /триста п`ятдесят три тисячі/ грн, 3% річних у сумі 29 946 /двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок шість/ грн 97 коп., інфляційні втрати у сумі 55 050 /п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят/ грн 23 коп., а також судовий збір у сумі 6 569 /шість тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять/ грн 96 коп.

3. У задоволенні решти позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 01 березня 2021 р.

Суддя Ю.М. Щавинська