ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2021 р. Справа№ 910/14658/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року

у справі № 910/14658/20 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка",

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон",

про відшкодування 67 632,09 грн., -

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення шкоди у розмірі 67632,09 грн. (а.с.1-7).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги в порядку суброгації (регресу) до відповідача, як страховика особи, що є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі № 910/14658/20 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 71-77).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

2.2. ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить "скасувати повністю рішення Господарського суду м Києва від 30.11.2020 по господарській справі № 910/14658/20 та ухвалити нове рішення, за яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" шкоду у розмірі 67 632,09 грн.".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1 У апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не враховано викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к та Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1 У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що позивачем не виконано передбаченого п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язку, а наданий позивачем звіт не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 року, матеріали апеляційної скарги "Страхова компанія "Уніка" у судовій справі № 910/14658/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі № 910/14658/20 та повідомлено сторін про те, що розгляд даної апеляційної скарги вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

7. Інші процесуальні дії у справі: не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 03.01.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (позивач, страховик) та ТОВ "ФАВОР" (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORATE" №019022/4100/0000150 (далі - договір страхування), згідно умов якого застраховано автомобіль "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 13.01.2020 до 24:00 год. 12.01.2021 (а.с. 14-19).

8.2. 26.02.2020 в місті Суми на вулиці Привокзальній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Lancia Thema", державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

8.3. ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 10.03.2020 у справі № 592/3249/20, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 36).

8.4. Вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 , відповідно до рахунку ФОП Гурин Ю.В. № 030320/01 від 03.03.2020, становить 96 100,00 грн (а.с. 32).

8.5. Відповідно до Звіту № 2668 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 06.03.2020 оцінювачем ОСОБА_3 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 67 632,09 грн (а.с. 21-31).

8.6. За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 00344860/1 від 12.03.2020 по договору страхування визначено суму страхового відшкодування в розмірі 96 100,00 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 141220 від 13.03.2020 (а.с. 33).

8.7. Позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 67 632,09 грн.

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

9.1. В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом №АО/2740781. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

9.2. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - водія автомобіля "Lancia Thema", державний номер НОМЕР_2 , була застрахована відповідачем - ПрАТ "Страхова компанія "Еталон" згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2740781. Відповідно до полісу № АО/2740781 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 130 000,00 грн, строк дії полісу встановлений з 13.01.2020 по 12.01.2020 (а.с. 37, 47).

9.3. Враховуючи зазначене, позивач звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва про з відповідача 67 632,09 грн страхового відшкодування, виплаченого ним на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АО/2740781.

9.4. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки чинним законодавством України не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання щодо виплати страхового відшкодування.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1 Колегія Суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з тих підстав, що позивач не звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

10.2 Позивач, виплативши страхове відшкодування на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, набув право вимоги до страховика винної особи

10.3 Враховуючи викладене, в межах справи, що розглядається, підлягає з`ясуванню питання, чи є обов`язковим попереднє звернення потерпілого до страховика винної у завданні шкоди особи із заявою про виплату страхового відшкодування для задоволення судом вимог про відшкодування шкоди, заявлених таким потерпілим (або особою, якою набуто право вимоги до до страховика винної особи) до страховика.

10.4 У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) та від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 (провадження №14/406цс19) викладено правову позицію, відповідно до якої: "у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку."

10.5 У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 викладено правову позицію, відповідно до якої: у Законі № 1961-ІУ прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі №1961- ІУ не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-ІУ не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

10.6 Враховуючи умови полісу серії № АО/002740781, положення статей 12, 22, 29 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, колегія суддів зазначає про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього.

10.7 З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено факт оплати позивачем 96100 грн. страхового відшкодування, те, що вартість матеріального збитку відповідно до звіту складає 67632,09 грн., а також враховуючи встановлений полісом серії №АО/002740781 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб у розмірі 130 000,00 грн. та франшизи - 00 грн., колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі 67632,09 грн.

10.8 При цьому, відповідачем розміру оціненої шкоди не спростовано, того що неподання заяви унеможливило встановлення відповідних обставин, з у рахуванням наявних у матеріалах даної господарської справи доказів - не доведено.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1 Колегія суддів погоджується з твердженнями позивача про неврахування судом першої інстанції викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі № 465/4287/15 та від 19.06.2019 р. у справі № 465/4621/16-к правових висновків про те, що "попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ", не є обов`язковим.", а також те, що "попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ", загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду із позовом до МТСБУ (зобов`язання якого витікають із положень закону, але за характером є ідентичними зобов`язанням страховика) про стягнення відповідного відшкодування" призвело до прийняття неправильного по суті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:

12.1. Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем порушено набуте позивачем право на отримання страхового відшкодування.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

13.2. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.3. Частиною четвертою статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в т.ч. в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

13.4. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

13.5. Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

13.6. За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

13.7. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

13.8. Відповідно до ч. 6 ст. 252 ГПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

13.9. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

13.10. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

13.11. Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування- це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

13.12. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

13.13. Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

13.14. Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

13.15. Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

13.16. Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

13.17. Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

13.18. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

13.19. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

13.20. Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

13.21. В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

13.22. Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення судом невірно застосовано норми матеріального права та не враховано викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду висновки.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі № 910/14658/20 скасувати.

14.3. Апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі № 910/14658/20 задовольнити.

15. Розподіл судових витрат:

15.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі № 910/14658/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі №910/14658/20 скасувати та прийняти нове рішення:

"1) Позов задовольнити повністю.

2) Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) 67632 (шістдесят сім тисяч шістсот тридцять дві) грн. 09 коп. шкоди та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору."

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 00 коп. судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

5. Справу №910/14658/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 05.03.2021 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова