РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2021Справа № 34/557-35/414

За позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Закарпаття"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКВА"

4) Малого приватного підприємства "Ольвія"

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАТРА-ТЕР"

6) Спільного українсько-англійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Інвест"

7) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-М"

8) Публічного акціонерного товариства "Закарпатнафтопродукт-Мукачево"

9)Великоберезнянська районна державна адміністрація Закарпатської області (Великоберезнянська райдержадміністрація);

10) ОСОБА_1 ;

11) ОСОБА_2 ;

12) ОСОБА_3 ;

про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 205 128 100,12 грн.

Головуючий суддя Мандриченко О.В.

Судді Балац С.В.

Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

від позивача: Коваль Л.Л., довіреність № 396 від 30.12.2020;

від відповідача 1: не з`явились;

від відповідача 2: не з`явились;

від відповідача 3: не з`явились;

від відповідача 4: не з`явились;

від відповідача 5: Глущенко А.М., довіреність № 24 від 02.07.19;

від відповідача 6: не з`явились;

від відповідача 7: не з`явились;

від відповідача 8: не з`явились;

від відповідача 9: не з`явились;

від позивача 10: не з`явились;

від відповідача 11: Григоренко Д.А., фізична особа;

від відповідача 12: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл", Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Закарпаття", Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКВА" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл" заборгованості за кредитним договором №22.1/357-КЛТ-08 від 23.12.2008 року в сумі 205 128 100,12 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Калина-Закарпаття" та Товариству з обмеженою відповідальністю "АТІКВА".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2011 року у справі №34/557 позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2011 року змінено резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2011 року у справі №34/557.

Постановою Вищого господарського суду міста Києва від 27.10.2011 року рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2011 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2011 року у справі № 34/557 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2011 року справу №34/557 прийнято суддею Літвіновою М.Є. до свого провадження, справі присвоєно №34/557-35/414.

Згідно розпорядження Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 16.01.2012 року, призначено колегіальний розгляд справи №34/557-35/414 у наступному складі суддів: головуюча суддя Літвінова М.Є., судді Шаптала Є.Ю., Борисенко І.І.

Склад суду неодноразово змінювався.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 22.04.2013 року у справі № 34/557-35/414 призначена судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи та на підставі ст. 79 Господарського кодексу України зупинено провадження даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року справу №34/557-35/414 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., судді Борисенко І.І. та Мандриченко О.В., поновлено провадження та призначено розгляд даної справи на 24.06.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року зупинено провадження у справі №34/557-35/414 до проведення будівельно-технічної експертизи призначеної ухвалою від 22.04.2013 року та повернення справи до Господарського суду міста Києва.

19.10.2015 року матеріали справи №34/557-35/414 надійшли до Господарського суду міста Києва разом з листом судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судової оціночно-будівельної експертизи у справі №34/557-35/414.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справу №34/557-35/414 передано на розгляд колегії суддів у складі: Пригунова А.Б. (головуюча), Мандриченко О.В. та Борисенко І.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року поновлено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.11.2015 року

У судовому засіданні 17.11.2015 року представник позивача надав суду клопотання про залучення іншими відповідачами - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАТРА-ТЕР" та Спільне українсько-англійське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Інвест", через перехід прав власності на спірне майно, та клопотання про призначення експертизи у даній справі, проведення якої просить доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Естет Експертайз".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 року, в порядку ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, залучено іншими відповідачами - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАТРА-ТЕР" (відповідач 5) та Спільне українсько-англійське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Інвест" (відповідач 6), через перехід прав власності на спірне майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року залучено іншим відповідачем у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП-М" (відповідач 7), через перехід прав власності на спірне майно, в порядку ст. 24 Господарського процесуального кодексу України та відкладено розгляд даної справи на 05.04.2016 року, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд даної справи, призначений на 05.04.2016 року не відбувся.

19.04.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, розгляд якої судом перенесено.

11.05.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач 7 подав відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальність "АТП-М" заперечує проти позовних вимог, щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки №22.1/357-З.3-08 від 23.03.2009 року, на земельну ділянку кадастровий номер - :01:003:0198, загальною площею 0,6548 га, цільове призначення - для розміщення АЗС з комплектом обслуговування та газозаправним пунктом, що знаходиться за адресою: с. Соломоново, урочище "Біля КПП Тиса", Ужгородський район, Закарпатської області.

Розгляд даної справи, призначений на 11.05.2016 року, не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату №04-23/958 від 11.05.2016 року дану справу передано на повторний автоматичний розподіл, за результатами якого змінено колегіальний склад суду у справі № 34/557-35/414 наступним чином: суддя Пригунова А.Б. (головуюча), суддя Борисенко І.І. та суддя Підченко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року справу №34/557-35/414 призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.06.2016 року

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

04.07.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач 2 подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 5011-34/2667-2012 по суті, прийняття рішення та набуття чинності рішення по справі №5011-34/2667-2012, розгляд якого судом перенесено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 року розгляд справи відкладено на 25.07.2016 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Латко І.О. від 04.08.2016 року №04-23/1491 "щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя суддею Пригуновою А.Б., призначено повторний автоматизований розподіл справи №34/557-35/414, за наслідками якого замінено колегію суддів та справу розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М. (головуючий), суддю Підченко Ю.О. та суддю Борисенко І.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року справу №34/557-35/414 колегією суддів Якименко М.М. (головуючий), Підченко Ю.О., Борисенко І.І. прийнято до свого провадження та призначено її розгляд на 21.09.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року розгляд справи відкладено на 19.10.2016 року.

19.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 року розгляд справи відкладено на 02.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року зупинено провадження у справі №34/557-35/414 до вирішення по суті справи №910/18667/16 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТОЙ МАНДАРИН ОЙЛ" до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про визнання недійсним кредитного договору) та набрання законної сили рішення суду (ухвали, постанови) у даній справі, зобов`язано учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №34/557-35/414.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача -1 надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі 910/18667/16 від 18.05.2017 року, яка набрала законної сили 18.05.2017 року, визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір №22.1/357-КЛТ-08 від 23.12.2008, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТОЙ МАНДАРИН ОЙЛ" та Відкритим акціонерного товариства "Родовід Банк", і таким чином обставини, що зумовили зупинення провадження у справі №34/557-35/414, усунені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 року провадження у справі №34/557-35/414 поновлено та призначено її розгляд на 02.08.2017 року.

Судове засідання, призначене на 02.08.2017, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Підченко Ю.О. на лікарняному.

Розпорядженням керівника апарату Кривенко О.М. від 06.09.2017 року № 05-23/2642 "щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", у зв`язку з відпусткою судді Підченко Ю.О., з метою дотримання процесуальних строків, призначено повторний автоматизований розподіл справи №34/557-35/414, за наслідками якого замінено колегію суддів та справу розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М. (головуючий), суддю Борисенко І.І. та суддю Балац С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 року розгляд справи №34/557-35/414 призначено на 20.09.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року розгляд справи відкладено на 04.10.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 року розгляд справи відкладено на 01.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2017 року розгляд справи відкладено на 29.11.2017 року та залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" (89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве, ВУЛИЦЯ БЕРЕГІВСЬКА-ОБ"ЇЗДНА, будинок 11; ) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -7.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 року розгляд справи відкладено на 24.01.2018 року та залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" (89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве, ВУЛИЦЯ БЕРЕГІВСЬКА-ОБ"ЇЗДНА, будинок 11; ) у якості відповідача -8.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу XI перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, оскільки провадження у справі №34/557-35/414 було порушене до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи за правилами, які діють після набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, про що постановлено ухвалу від 21.04.2018 року, а підготовче засідання призначено на 21.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 року призначено у справі №35/557-35/414 судову оціночно-земельну, оціночно-будівельну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено.

До господарського суду від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист разом з висновком судового експерта та матеріалами справи.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 року № 05-23/1047 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019 року, справа № 34/557-35/414 передана для розгляду головуючому судді Мандриченку О. В., суддям Балацу С. В та Борисенко І. І. у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 05.03.2019 року № 662/0/15-19 "Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Господарського суду міста Києва"

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 року прийнято справу № 34/557-35/414 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Мандриченку О. В., суддей Балаца С. В та Борисенко І. І., поновлено провадження у справі № 34/557-35/414 та призначено підготовче засідання.

Через відділ діловодства господарського суду 04.07.2019 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (уточнення).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв`язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 року до участі у справі залучено Великоберезнянську районну державну адміністрацію Закарпатської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості співвідповідачів, підготовче засідання відкладено до 17.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2019 року відкладено підготовче засідання до 14.11.2019 року та зобов`язано Державну міграційну службу України надати господарському суду відомості щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 31.03.2012 року Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області, країна громадянства Україна, РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 34/557-35/414 до судового розгляду по суті.

Представник позивача під час розгляду справи по суті 11.02.2021 р. позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 5 та відповідач 11 в судовому засіданні 11.02.2021 проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

Відповідачі 1-4, 6-10, 12 у судове засідання 11.02.2021 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідачів 1-4, 6-10, 12 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

25 червня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК») та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТОЙ МАНДАРИН ОЙЛ" уклали кредитний договір № 22.1/357-КЛТ-08 від 23 грудня 2008 року (надалі - кредитний договір).

У відповідності до п.п. 1.1., 2.2. кредитного договору, Банк зобов`язувався надати відповідачу 1 кредити (транші) у сумі 204 000 000, 00 грн. (двісті чотири мільйони) 00 грн. на поповнення оборотних коштів та на інші господарські потреби, пов`язані з веденням статутної діяльності відповідача 1, а останній зобов`язувався повернути кредит не пізніше 24 червня 2009 року та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах, передбачених кредитним договором та Додатковими угодами до нього. Процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 24 % (двадцять чотири) річних (п.1 Додаткової угоди № 2 від 19 січня 2009 року).

У відповідності до кредитного договору та додаткових угод до нього, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит на загальну суму 204 000 000,00 грн., що підтверджується виписками з позичкового рахунку.

Згідно з п. 2.7.4. та п. 3.4.3. кредитного договору відповідач зобов`язувався сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісячно, в період з 26- го (двадцять шостого) числа звітного календарного місяця до останнього робочого дня звітного календарного місяця включно.

Відповідно до розділу 5 кредитного договору, він набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором та припиняється належним виконанням його умов. строком дії цього договору є час, впродовж якого існують зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Так, позивач вказує, що позичальник не виконав своєчасно та повно свої обов`язки по кредитному договору № 22.1/357-КЛТ-08 від 23 грудня 2008 року у частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на 26.09.2017 року сума заборгованості ТОВ «Золотой мандарин Ойл» за кредитним договором становить 434 023 608,29 грн. та складається з: 171 000 000,00 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом за весь період; 13 875 000,01 грн. - сума прострочених процентів по кредиту за весь період; 22131616,44 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 26.03.2017 року по 26.09.2017 року 1 795 767,12 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 26.03.2017 року по 26.09.2017 року; 42 361 150,68 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за весь період; 3 457 914,61 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 165 852 694,87 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за весь період; 13 549 464,55 грн. - сума інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту за весь період.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором та згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Станом на час розгляду справи допустимих і достовірних доказів належного виконання ТОВ «Золотой мандарин Ойл» обов`язку з повернення кредиту і своєчасної сплати процентів суду подано не було як позичальником, так і поручителями за договором.

Отже, перевіривши розрахунки позивача та, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів належного виконання позичальником або ж його поручителями грошових зобов`язань за кредитним договором № 22.1/357-КЛТ-08 від 23 грудня 2008 року, суд дійшов висновку про доведеність обставин прострочення ТОВ «Золотой мандарин Ойл» на суму боргу в розмірі 171 000 000,00 грн. та 13 875 000,01 грн. прострочених процентів по кредиту.

Також суд погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування 22 131 616,44 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 26.03.2017 року по 26.09.2017 року, 795 767,12 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 26.03.2017 року по 26.09.2017 року, 42 361 150,68 грн. трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за весь період, 3 457 914,61 грн. трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 165 852 694,87 грн. інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за весь період, 13 549 464,55 грн. інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту за весь період.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.4.8. кредитного договору, позичальник зобов`язаний у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами за користування ними, сплатити Банку пеню від суми простроченого платежу, за кожний день такої прострочки, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за умови її нарахування Банком.

Отже, правові підстави для заявлення таких вимог встановлені чинним законодавство та угодою сторін.

Cтаття 589 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави за рахунок якого, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Забезпеченням своєчасного виконання зобов`язання ТОВ «Золотой мандарин Ойл» за Кредитним договором 22.1/357-КЛТ-08 від 23 грудня 2008 року, сплати пені та процентів є застава майнових прав та іпотека нерухомого майна, зокрема:

- договір іпотеки №22.1/357-3.7-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «Калина - Закарпаття». Відповідач 2 передав в іпотеку земельну ділянку для будівництва АЗС стаціонарного типу з комплексом обслуговування, площею 0,2700 га, кадастровий номер :02:001:0005, яка знаходиться на території Зарічанської сільської ради, ур. «Кипи», Іршавський район, Закарпатської області. Вартість даного предмету іпотеки.

- договір іпотеки №22.1/357-3.6-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «Калина - Закарпаття». Відповідач 2 передав в іпотеку земельну ділянку для комерційного використання, площею 0,6000 га, кадастровий номер :03:003:0013, яка знаходиться на території Малоберезнянської сільської ради, Великоберезнянського району, Закарпатської області.

- договір іпотеки №22.1/357-3.5-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «Калина - Закарпаття». Відповідач 2 передав в іпотеку земельну ділянку для будівництва та обслуговування магазину, площею 0,5500 га, кадастровий номер :01:005:0003, яка знаходиться за межами населеного пункту Пийтерфолво на території Пийтерфолвівської сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області.

- договір іпотеки №22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «Калина - Закарпаття». Відповідач 2 передав в іпотеку земельну ділянку для розміщення АЗС з комплексом обслуговування та газозаправним пунктом площею 0,6548 га, кадастровий номер :01:003:0198, яка знаходиться за адресою с. Соломоново, урочище "Біля КПП Тиса", Ужгородський р-н, Закарпатська область.

- договір іпотеки №22.1/357-3.4-08 від 05.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «АТІКВА». Відповідач 3 передав в іпотеку земельну ділянку з цільовим призначенням - будівництво АЗС, площею - 0,3837 га, кадастровий номер :04:000:0008, що знаходиться на території Гамапіївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області.

- договір іпотеки №22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «АТІКВА». Відповідач 3 передав в іпотеку нежитлову будівлю, літ. "А-1"- автозаправна станція (АЗС) та кафе, загальною площею 386,7 кв.м. та нежитлову будівлю літ. "В-1"- стаціонарна АГЗС, загальною площею 4,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 301-А, та основні засоби у вигляді обладнання, опис та розташування (місцезнаходження) яких відображені в Додатку, який є невід`ємною частиною договору іпотеки.

- договір іпотеки №22.1/357-3.1-08 від 05.03.2009 року, що укладений між Банком та ТОВ «АТІКВА». Відповідач 3 передав в іпотеку нерухоме майно: будівлю автозаправної станції літ «А», загальною площею 9,8 кв. м, а саме 1-1 кор. пл. 1,8 кв. м., 1-2 прим. пл. 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 40 та основні засоби у вигляді обладнання, опис та розташування яких відображено в додатку, який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1.6 укладених договорів іпотеки, іпотекодержатель має право у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником основного зобов`язання та/або іпотекодавцем обов`язків за цим Договором, звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, що передбачений розділом 3 цього Договору та задовольнити свої майнові вимоги за рахунок переданого в іпотеку майна, в обсязі, що відповідає вартості предмету іпотеки, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи, але поза залежності від суми заборгованості за кредитами, плати за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також витрат, пов`язаних з утриманням і збереженням предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки тощо.

У ст. 590 Цивільного кодексу України вказується, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було зазначене вище, позичальником (відповідач 1) не виконано зобов`язання по кредитному договору № 22.1/357-КЛТ-08 від 23 грудня 2008 року щодо своєчасного погашення кредиту та процентів по кредиту, у зв`язку з чим, суд погоджується з правовою позицією позивача відносно того, що в силу положень вищевказаних договорів іпотеки та чинного законодавства у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" виникло право на звернення стягнення на предмети іпотек за вищевказаними договорами іпотеки.

11.10.2016 року ТОВ «Золотой мандарин Ойл» звернувся до Господарського суду м. Києва із позовною заявою про визнання недійсним кредитного договору №22.1/357-КЛТ-08 від 23.12.2008 року,

25.01.2017 року Господарським судом м. Києва ухвалено рішення у справі №910/18667/16 за позовом ТОВ "Золотой мандарин Ойл" до AT "РОДОВІД БАНК" про визнання недійсним кредитного договору №22.1/357-КТЛ-08 від 23.12.2008 року, яким у задоволенні позову ТОВ "Золотой мандарин Ойл" відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, ТОВ «Золотой мандарин Ойл» звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду м. Києва від 25.01.2017 року до Київського апеляційного господарського суду.

18.05.2017 року Київським апеляційним господарським судом прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ «Золотой мандарин Ойл» на рішення Господаревого суду м. Києва від 25.01.2017 року задоволено, рішення Господарсього суду м. Києва від 25.01.2017 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано недійсним кредитний договір №22.1/357-КТЛ-08 від 23.12.2008 року з моменту укладення між ТОВ "Золотой мандарин Ойл" та AT "РОДОВІД БАНК".

23.08.2017 року Вищим господарським судом України у справі №910/18667/16 прийнято постанову, якою касаційну скаргу AT «РОДОВІД БАНК» задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 року скасовано, рішення господарського суду м. Києва від 25.01.2017 року залишено в силі, яким було відмовлено у задоволенні позовної заяви ТОВ "ЗОЛОТОЙ МАНДАРИН ОЙЛ" до AT "РОДОВІД БАНК" про визнання недійсним кредитного договору №22.1/357-КТЛ-08 від 23.12.2008 року.

Судом встановлено, що ТОВ «Калина-Закарпатгя» було подано позов до Господарського суду Закарпатської області про визнання недійсними договорів іпотеки №22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357- 3.5-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.6- 08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.7-08 від

12.03.2009 року, рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.08.2011 року у справі №5008/753/2011 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Калина -Закарпаття» про визнання недійсними вищезазначених договорів іпотеки відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду Закарпатської області від 19.10.2011 року рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.08.2011 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позов ТОВ «Калина-Закарпатгя» задоволено та визнано недійсними договори іпотеки №22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.5- 08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.6-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.7-08 від 12.03.2009 року, укладені між ТОВ «Калина-Закарпатгя» та AT «РОДОВІД БАНК».

Постановою Вищого господарського суду України від 19.03.2012 року у справі №5008/753/2011 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2011 року у скасовано, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.08.2011 року залишено в силі.

Таким чином, Вищим господарським судом України встановлено, що договори іпотеки №22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.5-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.6-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.7-08 від 12.03.2009 року, укладені між ТОВ «Калина-Закарпаття» та AT «РОДОВІД БАНК» є дійсними.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2012 року, тобто у період дії постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2011 року №5008/753/2011, якою визнано недійсними договори іпотеки, укладені з ТОВ «Калина-Закарпаття», яку постановою Вищого господарського суду України було скасовано 16.03.2012 року, ТОВ «Калина- Закарпатгя» відчужено земельні ділянки, що є предметами іпотеки за договорами іпотеки №22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.5-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.6-08 від 12.03.2009 року, №22.1/357-3.7- 08 від 12.03.2009 року, укладеними між ТОВ «Калина-Закарпаття» та AT «РОДОВІД БАНК», на користь Малого приватного підприємства «Ольвія», попередньо знявши заборону на відчуження земельних ділянок у нотаріуса на підставі Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2011 року/

Також судом було встановлено, що ТОВ «АТІКВА» було подано позов про визнання недійсними догорів іпотеки №22.1/357-3.1-08 від 05.03.2009 року, №22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року, №22.1/357-3.4-08 від 05.03.2009 року, укладеними між AT «РОДОВІД БАНК» і ТОВ «АТІКВА», справа №30/149, рішенням Господарського суду м. Києва від 15.09.2011 року у задоволенні позову про визнання недійсними договорів іпотеки відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2012 року позов ТОВ «АТІКВА» задоволено та визнано недійсними договори іпотеки №22.1/357-3.1-08 від 05.03.2009 року, №22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року, №22.1/357-3.4-08 від 05.03.2009 року, укладені між AT «РОДОВІД БАНК» і ТОВ «АТІКВА».

Постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2012 року у справі №30/149 касаційну скаргу AT «РОДОВІД БАНК» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2012 року задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2012 року скасовано, а рішення Господарського суду м. Києва від 15.09.2011 року, яким у задоволенні позові відмовлено, залишено в силі.

Під час розгляду справи №30/149 у Вищому господарському суді України, ТОВ «АТІКВА» здійснені заходи щодо виключення запису про обтяження іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державному реєстрі іпотек за договорами іпотеки №22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року, №22.1/357-3.4-08 від 05.03.2009 року, а в подальшому нерухоме майно за договором іпотеки №22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року було відчужено.

Таким чином, наразі передане в іпотеку ПAT "РОДОВІД БАНК" майно належить іншим особам, відмінним від первинних іпотекодавців.

З метою отримання актуальної інформації щодо нерухомого майна (предметів іпотеки), на яке Банк просить звернути стягнення у даній справі, судом були здійснені запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реестру прав власності на нерухоме майно та встановлено наступне:

- земельна ділянка для будівництва АЗС стаціонарного типу з комплексом обслуговування, площею 0,2700 га, кадастровий номер :02:001:0005, яка знаходиться на території Зарічанської сільської ради, ур. «Кипи», Іршавський район, Закарпатської області належить ОСОБА_1 ;

- земельна ділянка для комерційного використання, площею 0,6000 га, кадастровий номер :03:003:0013, яка знаходиться на території Малоберезнянської сільської ради, Великоберезнянського району, Закарпатської області належить Великоберезнянській районній державній адміністрації Закарпатської області;

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування магазину, площею 0,5500 га, кадастровий номер :01:005:0003, яка знаходиться за межами населеного пункту Пийтерфолво на території Пийтерфолвівської сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області належить ТОВ «ВАТРА-ТЕР».

- земельна ділянка для розміщення АЗС з комплексом обслуговування та газоправним пунктом площею 0,6548 га, кадастровий номер :01:003:0198, яка знаходиться за адресою с. Соломоново, урочище "Біля КПП Тиса", Ужгородський р- н, Закарпатська область, належить ТОВ «АТП-М»;

- земельна ділянки з цільовим призначенням - будівництво АЗС, площею - 0,3837 га, кадастровий номер :04:000:0008, що знаходиться на території Гамаліївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.06.2019 р. право власності зареєстровано за ТОВ «АТІКВА».

- нежитлова будівля, літ. "А-Г'-автозаправна станція (АЗС) та кафе, загальною площею 386,7 кв.м. та нежитлова будівля літ. "В-1"- стаціонарна АГЗС, загальною площею 4,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить Григоренко Дмитру Артуровичу;

- нежитлова будівля автозаправної станції літ «А», загальною площею 9,8 кв. м, а саме 1-1 кор. пл. 1,8 кв. м., 1-2 прим. пл. 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 40 належить Клепач Петру Євгеновичу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступниптва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і мас всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки.

Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обтяження нерухомого майна іпотекою передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном та виникає з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту такого обтяження.

Набувач предмета іпотеки не позбавлений можливості отримувати інформацію про обтяження майна іпотекою самостійно або за допомогою третіх осіб та здатний виявити розумну обачність, щоб убезпечити себе від негативних наслідків, пов`язаних із набуттям статусу іпотекодавця, у тому числі і тих, що можуть настати у разі невиконання основного зобов`язання. Хоча обтяження майна іпотекою і впливає на можливість реалізації набувачем іпотечного майна свого конституційного права власності через обмежену правомочність розпоряджатися предметом іпотеки, втручання у таке право є мінімальним та спрямоване на врахування інтересів усіх суб`єктів вказаних правовідносин.

(Рішення Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 (щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 1, 2 ст. 23 ЗУ "Про іпотеку")

Положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину.

Конституційний Суд України зазначає, що положення частини першої статті 23 Закону № 898, які визначають наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, оскільки у момент передачі майна в іпотеку іпотекодавець не був її власником. Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України у постановах від 24 грудня 2014 року (провадження № 6-201цс14), від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-131цс13), Вищий господарський суд України у своїй постанові від 09 лютого 2015 року (провадження № 54/315), а також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Тому ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Таку ж правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц.

За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

-загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

-опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

-заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

-спосіб реалізації предмета іпотеки;

-пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Наведені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи дають підставу вести мову про правомірність вимог позивача щодо звернення стягнення на предмети іпотеки за договорами № 22.1/357-3.7-08 від 12.03.2009 року, № 22.1/357-3.6-08 від 12.03.2009 року, № 22.1/357-3.5-08 від 12.03.2009 року, № 22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, № 22.1/357-3.4-08 від 05.03.2009 року, № 22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року, № 22.1/357-3.1-08 від 05.03.2009 року, в рахунок задоволення вимог позикодавця за кредитним договором № 22.1/357-КЛТ-08 від 23 грудня 2008 року.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача 1, судові витрати покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл".

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотой мандарин Ойл» (03057, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 30, ідентифікаційний код 23705915) перед Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, ідентифікаційний код 14349442) за кредитним договором №22.1/357-КЛТ-08 від 23.12.2008 року, яка станом на 26.09.2017 року становить 434 023 608,29 грн. та складається з: 171 000 000,00 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом за весь період; 13 875 000,01 грн. - сума прострочених процентів по кредиту за весь період; 22 131 616,44 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 26.03.2017 року по 26.09.2017 року; 1 795 767,12 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 26.03.2017 року по 26.09.2017 року; 42 361 150,68 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за весь період; 3 457 914,61 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за весь період; 165 852 694,87 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за весь період, 13 549 464,55 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за весь період,

звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на:

- земельну ділянку для будівництва АЗС стаціонарного типу з комплексом обслуговування, площею 0,2700 га, кадастровий номер :02:001:0005, яка знаходиться на території Зарічанської сільської ради, ур. «Кипи», Іршавський район, Закарпатської області, яка є забезпеченням за договором іпотеки №22.1/357-3.7-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Калина - Закарпаття», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічником С.Г. 12.03.2009 року за реєстровим номером 199 та належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

- земельну ділянку для комерційного використання, площею 0,6000 га, кадастровий номер :03:003:0013, яка знаходиться на території Малоберезнянської сільської ради, Великоберезнянського району, Закарпатської області, яка є забезпеченням за договором іпотеки №22.1/357-3.6-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Калина - Закарпаття», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічником С.Г. 12.03.2009 року за реєстровим номером 193 та належить Великоберезнянській районній державній адміністрації Закарпатської області (89000, Закарпатська область, Великоберезнянський район, смт Великий Березний, вул. Шевченка, буд. 27, ідентифікаційний код 04053753).

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування магазину, площею 0,5500 га, кадастровий номер :01:005:0003, яка знаходиться за межами населеного пункту Пийтерфолво на території Пийтерфолвівської сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області, яка є забезпеченням за договором іпотеки №22.1/357-3.5-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Калина - Закарпаття», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічником С.Г. 12.03.2009 року за реєстровим номером 195 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ВАТРА-ТЕР» (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 37/48, кв. 1, ідентифікаційний код 24626253).

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

- земельну ділянку для розміщення АЗС з комплексом обслуговування та газоправним пунктом площею 0,6548 га, кадастровий номер :01:003:0198, яка знаходиться за адресою с. Соломоново, урочище "Біля КПП Тиса", Ужгородський р-н. Закарпатська область, яка є забезпеченням за договором іпотеки №22.1/357-3.3-08 від 12.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Калина - Закарпаття», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічником С.Г. 12.03.2009 року за реєстровим номером 197 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АТП-М» (89600, Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Берегівська-об`їздна, 11, ідентифікаційний код 38456125).

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

- земельну ділянку з цільовим призначенням - будівництво АЗС, площею - 0,3837 га, кадастровий номер :04:000:0008, що знаходиться на території Гамаліївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, яка є забезпеченням за договором іпотеки №22.1/357-3.4-08 від 05.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТІКВА», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. 05.03.2009 року за реєстровим номером 306 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АТІКВА» (14013, Чернігівська обл., місто Чернігів, вулиця Шраги, буд. 6, ідентифікаційний код 32736727).

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

- нежитлову будівлю, літ. "А-1"-автозаправна станція (АЗС) та кафе, загальною площею 386,7 кв.м. та нежитлову будівлю літ. "В-1" - стаціонарна АГЗС, загальною площею 4,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 301-А, та основні засоби у вигляді обладнання, опис та розташування (місцезнаходження) яких відображені в додатку, який є невід`ємною частиною договору іпотеки 22.1/357-3.2-08 від 05.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТІКВА», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. 05.03.2009 року за реєстровим номером 304 та належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ).

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

- будівлю автозаправної станції літ «А», загальною площею 9,8 кв. м, а саме 1-1 кор. пл. 1,8 кв. м., 1-2 прим. пл. 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 40 та основні засоби у вигляді обладнання, опис та розташування яких відображено в додатку, який є невід`ємною частиною договору іпотеки №22.1/357-3.1- 08 від 05.03.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТІКВА», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. 05.03.2009 року за реєстровим номером 302 та належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_4 )

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл" (03057, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 30, ідентифікаційний код 23705915) на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, ідентифікаційний код 14349442) 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. сплаченого державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.02.2021 р.

Головуючий суддя О.В. Мандриченко

Суддя С.В. Балац

Суддя І.І. Борисенко