УХВАЛА

м. Київ

01.03.2021Справа № 910/2744/21
Суддя Шкурдова Л.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промтехцентр» до боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 23 822, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промтехцентр» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» заборгованості за прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладною №2 від 16.01.2021 у розмірі 23 822 (двадцять три тисячі вісімсот двадцять дві) грн 43 коп.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

На підтвердження укладення договору між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб позивачем долучено товарно-транспортну накладну №Р2 від 16.01.2020 та видаткову накладну №2 від 16.01.2020р.

Надані позивачем вищезазначені накладні не можуть вважатися беззаперечними доказами того, що уповноваженими представниками відповідача було одержано зазначений у накладних товар, оскільки позивачем не долучено доказів того, що водій ОСОБА_1 та комірник ОСОБА_2 , підписи яких вказані від імені відповідача, були уповноважені на одержання товару (зокрема, відсутні довіреності відповідача на вказаних осіб).

Таким чином, суд вважає, що заявником не надано доказів укладення між ним та боржником письмового договору на поставку товару.

Враховуючи те, що між заявником та відповідачем не укладено письмового (в тому числі електронного) договору, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу, що заявник не позбавлений права звернутися з відповідним позовом у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промтехцентр» до боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 23 822, 43 грн - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.М. Шкурдова