номер провадження справи 32/191/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 Справа № 908/3111/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий судя Колодій Н.А.,

за участю секретаря судового засідання Новасардової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Профін Трейд (69009, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 41, оф. 402; адреса представника адвоката Кононенко О.Р.: АДРЕСА_1 )

до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (72250, Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1)

про стягнення 3586 253,19 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Профін Трейд з позовом (сформованим в системі Електронний суд) до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення 3 586 253,19 грн., які складаються з: 588 630,00 грн. суми попередньої оплати за товар, який не був поставлений за договором контрактації №21/02-17 від 21.02.2017, 176 589,00 грн. 30% штрафу, 661 939,35 грн. 30% річних за користування чужими грошовими коштами, 1 864 779,84 грн. неустойки, 294 315,00 грн. 50% штрафу.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної поставки товару за договором контрактації №21/2-17 від 21.02.2017, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 588630 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач, приймаючи до уваги умови договору та приписи діючого законодавства, нарахував до стягнення пеню, штрафи та 30% річних.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі № 908/3111/20 позовну заяву залишено без руху.

До суду 18.12.2020 від позивача надійшла заява (вх. № 24975/08-08/20), відповідно до якої усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.12.2020 відкрито провадження у справі № 908/3111/20 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2021.

Ухвалою суду від 14.01.2021 розгляд підготовчого засідання перенесено на 09.02.2021.

16.01.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ДП ДГ Широке ДДСДС НААН заперечує проти позову в частині нарахованої суми неустойки у розмірі 1864779,84 грн. Просив застосувати позовну давність в частині стягнення неустойки за період з 10.01.2018 по 01.12.2019.

09.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ДП ДГ Широке ДДСДС НААН.

Ухвалою суду від 09.02.2021 закрито підготовче провадження, справу № 908/3111/20 призначено до судового розгляду по суті на 23.02.2021.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Повідомлено, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

У зв`язку з неявкою представників сторін фіксація судового процесу не здійснювалася.

Суд визнав можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

В судовому засіданні 23.02.2021 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, прийнято рішення, повний текст якого буде складено протягом 10 з дня його прийняття та надісланий на адреси сторін.

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що Державне підприємство Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (продавець, відповідач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОФІН ТРЕЙД (покупець, позивач у справі) 21.02.2017 уклали договір контрактації № 21/2-17.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві Пшеницю фуражну далі за договором - товар (партія товару) відповідної якості у кількості 245 тонн по цінам та в строки і на умовах, визначених у цьому договорі, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товар.

Пунктом 2.2 договору визначено, що продавець зобов`язується здійснити поставку товару до 31 грудня 2017 року. Місце поставки Запорізька область, Веселівський район, с. Широке.

Згідно п. 5.6 договору сума договору складає 735 000 грн.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що оплата товару відбувається в наступному порядку: передоплата в розмірі 50% суми договору протягом 60-ти календарних днів з дати підписання договору, остаточний розрахунок за поставлену продукцію протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару.

Оплата проводиться на поточний рахунок продавця відповідно до реквізитів, що передбачені п. 12 договору (п. 5.8 договору).

Як свідчать матеріали справи покупець ТОВ ПРОФІН ТРЕЙД перерахував на рахунок Державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України попередню оплату вартості товару, що становить 735 000 грн., про що свідчать платіжні доручення № 14 від 22.02.2017 на суму 300.000,00 грн. та № 19 від 14.03.2017 на суму 435000 грн.

Втім, продавець (відповідач у справі) зобов`язання щодо поставки товару в рамках договору контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 не виконав.

Факт наявності заборгованості продавця на користь ТОВ ПРОФІН ТРЕЙД у розмірі 588630 грн. підтверджується Актом звіряння № 1 від 30.03.2020.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач надіслав на адресу відповідача претензію вих. № 30/09-3 від 30.09.2020 з вимогою повернути суму попередньої оплати за договором контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 з урахуванням штрафних санкцій.

Претензія отримана відповідачем 30.10.2020, про що свідчить штамп на вказаній претензії. Втім, вимога позивача залишена відповідачем без реагування, грошові кошти в добровільному порядку не сплачені.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення отриманої суми попередньої оплати за договором контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 з урахуванням штрафних санкцій стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи зобов`язання у відповідача виникли на підставі договору контрактації, який за юридичною природою є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу ст. 663 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до наданих доказів умовами основного договору було узгоджено внесення покупцем попередньої оплати товару у розмірі 100% від його вартості.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази внесення покупцем обумовленої основним договором грошової суми (735 000 грн.) в якості попередньої оплати.

Доказів повного або часткового виконання ДП ДГ Широке ДДС ДС НААН зобов`язань щодо поставки пшениці у кількості 245 тонн суду не надано. Крім того, відповідач визнав отримання суми попередньої оплати у розмірі 588630,00 грн. за товар, що підтверджується підписаним Актом звіряння № 1 від 30.09.202 та не заперечувалось у відзиві на позов від 16.01.2021 р.

З зазначеного слідує, що вимога позивача про стягнення з відповідача 588630,00 грн. попередньої оплати за товар, який не був поставлений за договором контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної поставки товару, позивач враховуючи умови п. 8.3 договору нарахував до стягнення штраф у розмірі 30% від загальної суми попередньої оплати в сумі 176589 грн., пеню за період прострочення з 10.01.2018 по 01.12.2020 у розмірі 1 864 779,84 грн., 50% штрафу у розмірі 294315 грн. та 661939,35 грн. 30% річних за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підпунктом 8.3.1 п. 8.3 договору контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 встановлено, що у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 30% від загальної суми попередньої оплати.

Підпунктом 8.3.3 п. 8.3 договору контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 встановлено, що у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару понад 10 календарних днів, продавець починаючи з 11 календарного дня прострочення додатково до штрафу передбаченому у п. п. 8.3.1 сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,3% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення, а за прострочення зобов`язання щодо поставки товару понад 15 днів, постачальник, окрім неустойки, сплачує також штраф у розмірі 50% від загальної суми отриманої попередньої оплати.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що надані позивачем розрахунки сум 30% штрафу у розмірі 176589,00 грн. та 50% штрафу в розмірі 294315,00 грн. є вірними та виконаними з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимоги про стягнення пені за період прострочення з 10.01.2018 по 01.12.2020 у розмірі 1864779,84 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до наданих сторонами доказів факт порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної поставки товару доведений.

Також, при укладанні договору сторонами було узгоджено про застосування штрафних санкцій (нарахування неустойки) за порушення виконання відповідачем зобов`язань, зокрема, щодо прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару.

Таким чином, дії позивача щодо застосування приписів діючого законодавства, умов договору та нарахування неустойки є правомірними.

Втім, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності за вимогою позивача про стягнення неустойки (пені) за період з 10.01.2018 по 01.12.2019, оскільки вона заявлена із пропущенням строку спеціальної позовної давності, що передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вже зазначалося судом вище в п. 2.2 договору контрактації сторони узгодили строк поставки товару до 31.12.2017.

Виходячи з наведеного, початок перебігу строку позовної давності починається з 01.01.2018, адже саме з цієї дати позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права. В розумінні приписів ст. 258 ЦК України, кінцевий строк, в який позивач мав звернутися до суду із вимогою про стягнення штрафу є 02.01.2019. Позивач з позовом звернувся до суду 03.12.2020, про що свідчить вхідний штамп канцелярії суду (позов (сформованим в системі Електронний суд), тобто позивач з вимогою про стягнення пені звернувся з пропущенням строків спеціальної позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, до стягнення підлягає пеня за період з 03.12.2019 по 01.12.2020 у розмірі 642783,96 грн., в решті вимог щодо стягнення неустойки за період з 10.01.2018 по 03.12.2019 у розмірі 1221995,88 грн. суд відмовляє внаслідок спливу строку позовної давності.

Також за порушення виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної поставки товару позивач просив стягнути з відповідача 30% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 661939,35 грн.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. п. 8.3.2 п. 8.1 договору у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару продавець сплачує покупцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних за період з дня одержання першої частини попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому.

Приймаючи до уваги наведе слідує, що сторони визначили інший розмір відсотків, ніж встановлений законом.

Згідно з перерахунком, зробленим судом, сума 30% річних за вказаний позивачем період прострочення складає 661495,20 грн. (розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство"). В решті заявлених позовних вимог щодо стягнення 444,15 грн. 30% річних суд відмовляє, оскільки заявлені безпідставно.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказів виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної поставки товару у визначений умовами договору строк або добровільного повернення попередньої оплати, відповідач суду не надав. Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань як за договором контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017 підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 35457,20 грн. (2363813,16грн. (задоволена сума) х 1.5%) Решта судових витрат у розмірі 18336,60 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Профін Трейд до Державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення 3586253,19 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (72250, Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код 00853317) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Профін Трейд (69009, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 41, оф. 402, ідентифікаційний код 41014596) 588630 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот тридцять) грн. 00 коп. попередньої оплати за товар, який не був поставлений за договором контрактації № 21/2-17 від 21.02.2017, 176589 грн. (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп. 30% штрафу, 642783 (шістсот сорок дві тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 96 коп. 0,3% пені (неустойки), 294315 (двісті дев`яносто чотири тисячі триста п`ятнадцять) грн. 00 коп. 50% штрафу, 661495 (шістсот шістдесят одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять) грн. 20 коп. 30% річних, 35457 (тридцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн. 20 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Відмовити в частині позовних вимог про стягнення 444,15 грн. 30% річних та 1221995,88 грн. неустойки (пені).

Повний текст рішення оформлено і підписано 05 березня 2021.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій