УХВАЛА

м. Київ

26.02.2021Справа № 910/1056/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ МАКЕТ КОМПАНІ" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 8, )

до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" (01054, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, )

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" (04112, м. Київ, вул. Т.Шамрила, 4-В, прим. 295, )

про визнання протиправним та скасування наказу

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" (01054, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, )

до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ МАКЕТ КОМПАНІ" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 8, )

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" (04112, м. Київ, вул. Т.Шамрила, 4-В, прим. 295, )

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ МАКЕТ КОМПАНІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 289/5 від 22.01.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.01.2021 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у встановлений спосіб.

05.02.2021 до суду від позивача засобами поштового зв`язку надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.03.2021; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

11.02.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 289/5 від 22.01.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 289/5 від 22.01.2021, оскільки позивач вважає, що оскаржуваним наказом було порушено його право власності, набуте на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, зареєстрованому в реєстрі за № 45 та посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим Д.В., оскільки прийняття такого наказу призвело до скасування як запису про право власності, у якої позивач придбав нерухоме майно, так і запису про право оренди ТОВ "БЕСТ МАКЕТ КОМПАНІ", якому ТОВ "ОІЛСІ" як власник передало в користування таке нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: - подання заяви про усунення недоліків позовної заяви, до якої додати належні та допустимі докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача та третьої особи, які б підтверджували надання поштових послуг; - подання копій письмових доказів, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством; - надання доказів надсилання копії заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами відповідачу.

15.02.2021 через відділ діловодства суду третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору подано клопотання про долучення документів до матеріалів поданої позовної заяви.

17.02.2021 через відділ діловодства суду третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/1056/21, вимоги за первісним позовом об`єднано в одне провадження з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; підготовче засідання призначено на 03.03.2021.

25.02.2021 через відділ діловодства суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить до набрання законної сили рішенням у даній справі зупинити дію оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 22.01.2021 р. № 289/5 «Про задоволення скарги» та заборонити Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти (а також скасовувати) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії, записи, рішення пов`язані з виконанням Наказу Міністерства Юстиції України №289/5 від 22.01.2021 року «Про задоволення скарги» відносно об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 224, павільйон «Овочі-Фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції загальною площею 7239.1 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110-А, літера «А», який розташовано на земельній ділянці з кадастровим №:04:001:5006.

Розглянувши вказану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про часткове її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі № 911/2930/17.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову вмотивована тим, що скасування рішень, прийнятих 13.01.2021 року державними реєстраторами Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Батіщевою Тетяною Вікторівною, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком Сергієм Олексійовичем, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим Дмитром Володимировичем, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності, перехід права власності та запис про право оренди, може спричинити втрату можливості у позивача на задоволення своїх прав як орендаря, оскільки в разі скасування рішень про державну реєстрацію права власності ТОВ «СПЕЦБУД-МОНОЛІТ», на об`єкти іпотечного майна, останні можуть бути відчужені, змінені чи знищені.

Отже, на сьогоднішній день існує висока вірогідність того, що в ході розгляду справи оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021 буде виконаний, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, виходячи з того, що предметом спору є вимога про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.

Таким чином, заявник зазначає, що існує ризик того, що у разі не вжиття вказаних способів забезпечення позову, ТОВ «ОІЛСІ» доведеться оскаржувати в судовому порядку відповідні реєстраційні дії, які здійснені (проведені) на підставі незаконного наказу.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В силу приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до статті 136 ГПК України Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, в якій, зокрема, Верховний Суд України вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім того, у постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з пунктами 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до частини 10 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021, оскільки позивач вважає, що оскаржуваним наказом було порушено його право власності, набуте на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, зареєстрованому в реєстрі за № 45 та посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим Д.В., оскільки прийняття такого наказу призвело до скасування як запису про право власності, у якої позивач придбав нерухоме майно, так і запису про право оренди ТОВ "БЕСТ МАКЕТ КОМПАНІ", якому ТОВ "ОІЛСІ" як власник передало в користування таке нерухоме майно.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем такий захід забезпечення позову як заборона Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти (а також скасовувати) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії, записи, рішення пов`язані з виконанням наказу Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021 року «Про задоволення скарги» відносно об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 224, павільйон «Овочі-Фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції загальною площею 7239.1 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110-А, літера «А», який розташовано на земельній ділянці з кадастровим №:04:001:5006 до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі є обґрунтованим та адекватним.

Невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ".

Разом з тим, суд зазначає, що вимога заявника про зупинення дії оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021 «Про задоволення скарги» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із позовних матеріалів, наказом Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» від 14.01.2021 задоволено частково; скасовано рішення № 56135347від 13.01.2021, прийняте державним реєстратором Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Батіщевою Тетяною Вікторівною; скасовано рішення № 56130153 від 13.01.2021, прийняте приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком Сергієм Олексійовичем; скасовано рішення № 56136616 від 13.01.2021, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим Дмитром Володимировичем; анульовано доступ державному реєстратору Чабанівської селищної ради Києво- Святошинського району Київської області Батіщевій Тетяні Вікторівні, приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенку Сергію Олексійовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; блоковано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ігнатову Дмитру Володимировичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Саме цей наказ є предметом оскарження в цій справі. За наслідками розгляду справи суд на підставі всебічної оцінки доказів, пояснення сторін повинен зробити висновок про правомірність чи неправомірність вказаного наказу та наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Водночас, доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо вжиття вказаних вище заходів забезпечення позову, є аналогічними тим, що зазначені ним в позові, і їх перевірка судом фактично призведе до вирішення цього спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову в цій справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, зупинивши дію наказу наказом Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021, господарський суд, за відсутності рішення суду про визнання його протиправним, втрутиться у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично надасть можливість не виконувати чинний наказ.

Отже, господарський суд дійшов висновку про відсутність наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №289/5 від 22.01.2021.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ", зокрема, забезпечення позову у справі шляхом заборони Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти (а також скасовувати) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії, записи, рішення пов`язані з виконанням наказу Міністерства юстиції України № 289/5 від 22.01.2021 року «Про задоволення скарги» відносно об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 22 4, павільйон «Овочі-Фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції загальною площею 7239.1 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110-А, літера «А», який розташовано на земельній ділянці з кадастровим №:04:001:5006.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти (а також скасовувати) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії, записи, рішення пов`язані з виконанням наказу Міністерства юстиції України № 289/5 від 22.01.2021 року «Про задоволення скарги» відносно об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 224, павільйон «Овочі-Фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції загальною площею 7239.1 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110-А, літера «А», який розташовано на земельній ділянці з кадастровим №:04:001:5006.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛСІ" (01054, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, )

Боржниками за даною ухвалою є: Департамент нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, будь-які суб`єкти державної реєстрації прав, а саме: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київські та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, державні реєстратори, нотаріуси та інші акредитовані та посадові особи.

4. Ухвала відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, набирає законної сили 26.02.2021 та може бути пред`явлена до виконання до 26.02.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.О. Андреїшина