ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021м. ДніпроСправа № 904/5654/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Білана О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» (м. Дніпро)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки у розмірі 4836946грн

Представники:

від позивача: Свірідов Д.М.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» про стягнення заборгованості у розмірі 48369,46грн, з яких: 42338,62грн - основний борг, 4716,38грн - пеня, 893грн - 3% річних, 421,43грн - інфляційні втрати.

Також, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу (з урахуванням уточнень) в розмірі 24000грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № НОРА90227-01 в частині повної та своєчасної оплати.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволені вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу на підставі їх необґрунтованості, нерозумності та не співмірності.

Відповідач не забезпечив явку представника у судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 02.03.2021 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» (покупець) укладено договір поставки № НОРА90227-01.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити і передати у власність покупця запасні частини, аксесуари та інші супутні товари до транспортних засобів, надалі іменується -«товар», найменування, кількість, ціна та комплектність яких вказана в рахунках, а покупець - прийняти і сплатити такий у відповідно до рахунків постачальника. Рахунки є невід`ємними частинами цього договору.

За п. 2.1 договору ціна товару, що постачається за цим договором, встановлюється в гривнях України та вказується сторонами в рахунках-фактурах на день підтвердження замовлення. Підтвердженням замовлення є виставлення рахунку-фактури постачальником. Ціна товару вказана сторонами в рахунку-фактурі є дійсною протягом строку, визначеного для оплати товару покупцем, згідно умов цього договору, якщо інше не зазначено в самому рахунку-фактурі або окремо письмово погоджено сторонами. Постачальник для замовника надає знижку на товари, розмір якої погоджено сторонами в додатку до цього договору.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості за договором поставки від 27.02.2019 № НОРА90227-01.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 32338,62грн - основного боргу, 4716,38грн - пені, 893грн - 3% річних, 421,43грн - інфляційних втрат та закрити провадження у справі в частині стягнення 10000грн - основного боргу з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як зазначено вище, між сторонами укладено договір поставки №НОРА90227-01 від 27.02.2019.

На виконання умов договору ТОВ «Автоцентр-Україна» здійснило поставку автозапчастин на адресу ТОВ «Торгівельно-виробнича компанія «Три А», що підтверджується реалізаційними накладними №R000010669 від 27.01.2020 на суму 30683,62грн разом з ПДВ та №R000010724 від 04.02.2020 - 11655грн.

ТОВ «Автоцентр-Україна» виставило рахунки на оплату №С000068213 від 23.12.2019 на загальну суму 30683,62грн та №С000068676 від 04.02.2020 - 11655грн.

Відповідно до п. 5.1 договору покупець проводить оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, єдиним платежем, в сумі ціни товару, що зазначена в рахунку-фактурі. Днем оплати товару є день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія про сплату боргу 17.07.2020, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 17.07.2020 та поштовою накладною №207 від 17.07.2020.

Однак, відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості і основний борг склав 42338,62грн.

В ході вирішення спору відповідачем було сплачено 10000грн, що підтверджується платіжним дорученням №552 від 02.02.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, суд закриває провадження у справі в частині вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 10000грн.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача сума інфляційних втрат за період з лютого по вересень 2020 року складає 421,43грн та 3% річних за період з 27.01.2020 по 12.10.2020 - 893грн.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання обов`язку щодо оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, від суми заборгованості, за кожен календарний день простро чення та інші санкції, передбачені законодавством України.

Розмір нарахованої позивачем пені за період з 27.01.2020 по 12.10.2020 складає 4716,38грн.

Таким чином, в ході вирішення спору встановлений факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № НОРА90227-01 від 27.02.2019 щодо своєчасної та повної оплати заборгованості.

Наведене є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення 32338,62грн - основного боргу, 4716,38грн - пені, 893грн - 3% річних, 421,43грн - інфляційних втрат та закриття провадження у справі в частині стягнення 10000грн - основного боргу.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Суд частково задовольняє вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач зробив заяву про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів.

В обґрунтування понесення витрат на оплату послуг адвоката позивачем подано:

- договір про надання професійної правничої допомоги № 023/2020 від 23.09.2020;

- додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 023/2020 від 23.09.2020 (визначено вартість послуг з надання правової допомоги (гонорар адвоката)

- акт здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 12.10.2020 (визначено 5 годин витраченого часу адвоката на суму 15000грн).

- рахунки №03/21 від 25.02.2021 - 6000грн, №03/21 від 25.02.2021 - 3000грн, №02/20 від 12.10.2020 - 15000грн, платіжні доручення №199 від 26.02.2021 - 6000грн, №1186 від 13.10.2020 - 15000грн, №181 від 23.02.2021 - 3000грн.

Також, позивач зазначає, що по справі проведено декілька судових засідань в яких приймав участь представник.

У заяві позивача зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24000грн.

Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вказує на незначну складність справи, підготовка якої не вимагала надмірного обсягу юридичної і технічної роботи. Сума у розмірі 24000грн, заявлена позивачем як гонорар адвоката, є спробою покласти на відповідача цілком неспівмірні з ціною позову витрати.

Суд погоджується з наведеним і зазначає, що дана справа не є складною та не потребує проведення значного обсягу правової роботи, а ціна позову становить 48369,46грн.

Вирішуючи питання про співмірність заявлених ТОВ «Автоцентр-Україна» до стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд застосовує критерії пропорційності і розумності та вважає за необхідне зменшити розмір стягнення вказаних витрат до 10000грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки у розмірі 48369,46грн задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» (49000 м. Дніпро, пр. Миру, б. 49, кв. 95, ідентифікаційний код 42226124) на користь на товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 22, ідентифікаційний код 30696054) 32338,62грн - основного боргу, 4716,38грн - пені, 893грн - 3% річних, 421,43грн - інфляційних втрат, 2102грн - витрат по сплаті судового збору, 10000грн - витрат на правову допомогу.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» (49000 м. Дніпро, пр. Миру, буд. 49, кв. 95, ідентифікаційний код 42226124) на користь на товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 22, ідентифікаційний код 30696054) 10000грн - основного боргу.

Відмовити в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Три А» 14000грн - витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.03.2021.

Суддя В.О. Татарчук