ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Справа№ 910/17553/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тищенко О.В.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 16.02.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 (суддя Чинчин О. В., повний текст рішення складено 21.05.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер"

до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради

про стягнення 5 511 360,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" звернулось до суду з вимогами до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 5 511 360,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у зв`язку з прийняттям Київською міською радою рішень від 20.11.2018 №57/6108 та від 06.12.2018 №243/6294 та відсутністю у забудовника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") можливості забудови земельної ділянки кадастровий номер :75:297:0006, забудовник втратив можливість збудувати житловий комплекс з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом за адресою м. Київ, Святошинський р-н, вул. Картвешвілі, 6.

Отже, оскільки на умовах Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 забудовником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") було сплачені до держбюджету грошові кошти у загальному розмірі 5 511 360,00 грн., а підстава сплати таких коштів відпала (у зв`язку з втратою забудовником права оренди земельної ділянки та відповідно, можливості проводити будівельні роботи), грошові кошти у сумі 5 511 360,00 грн. підлягають поверненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.09.2019 позивач набув права вимагати повернення грошових коштів у розмірі 5 511 360,00 грн. (як повернення сплачених пайових внесків), позивач просив суд стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 5 511 360,00 грн. за рахунок коштів бюджету міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 5 511 360,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд зазначив про необґрунтованість тверджень позивача, що втрата забудовником права користування земельною ділянкою у зв`язку з прийняттям Київською міською радою рішень від 20.11.2018 №57/6108 та від 06.12.2018 №243/6294 та відсутністю у забудовника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") можливості забудови земельної ділянки кадастровий номер :75:297:0006 є саме тією обставиною, що свідчить про зникнення у відповідача підстави для утримання сплачених забудовником пайових внесків (тобто, відпала підстава для утримання грошових коштів - ст. 1212 Цивільного кодексу України). Тобто, підставою для утримання Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) сплачених забудовником (ТОВ "Кімет-Плюс") пайових внесків на виконання умов Договором №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 є чинність вказаного договору.

Також зазначив, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 чи доказів його розірвання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" в повному обсязі. Стягнути судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви 82 670,40 грн. та судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги 124 005,60 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

Крім того зазначає, що у зв`язку із втратою ТОВ «Кімет-Плюс» права здійснити будівництво житлового комплексу, підстави для сплати останнім пайових внесків припинили своє існування, а вже сплачені пайові внески у розмірі 5 511 360,00 грн., підлягають поверненню у відповідності до положень ч. 3 ст. 1212 ЦК України

Також у апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

10.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптали Є.Ю., суддів: Яковлєв М. Л., Станік С. Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 08.09.2020 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 задоволено та поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 та призначено до розгляду на 11.11.2020.

11.11.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у відповідності до якого, останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення просить залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4500/20 від 11.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Станіка С. Р. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О.В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О. В., Яковлєв М. Л. та призначено до розгляду на 08.12.2020.

В судовому засіданні 08.12.2020 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 26.01.2021.

26.01.2021 на електронну адресу суду від скаржника надійшла заява про відвід головуючого судді Шаптали Є.Ю. від апеляційного розгляду справи №910/17553/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" про відвід головуючого судді Шаптали Є.Ю. від розгляду справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 відкладено розгляд справи на 16.02.2021.

В судовому засіданні 16.02.2021 представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а оскаржуване рішення просив скасувати.

В судовому засіданні 16.02.2021 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.07.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за №699, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 04.08.2004 №75-6-00150 у книзі записів державної реєстрації договорів), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 12.02.2004 №59-5/1269 за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Картвешвілі, 6, площею 1,0040 га, кадастровий номер :75:297:0006, цільове призначення - для будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом (а.с. 67-73, 123-125, 143-146).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що його укладено строком на 3 роки.

13.11.2015 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" (орендар) укладено Угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки (посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрована в реєстрі за №412), якою сторони дійшли згоди поновити на 3 роки договір оренди земельної ділянки та викласти його в новій редакції (а.с. 79-87, 149-153).

Між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (Головне управління економіки та інвестицій) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" (забудовник) 24.12.2007 укладено Договір №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, предметом якого є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва (пайовий внесок), у зв`язку з будівництвом житлового комплексу (загальна площа квартир 19160,60 кв.м.) з вбудованими приміщеннями (площа магазинів - 150,78 кв.м.) соціального призначення, побутовими приміщеннями (в тому числі: будинок побуту - 1022,11 кв.м., перукарня - 58,49 кв.м.), кіноконцертного залу площею 2660,71 кв.м., підземним паркінгом площею 3437,00 кв.м., та відкритою автостоянкою площею 504,00 кв.м. на вул. Картвелішвілі, 6 у Святошинському районі міста Києва (а.с. 14-18, 128-130).

Згідно з п. 1.2 Договору розмір пайового внеску згідно з розрахунком від 05.12.2007 становить 4823,86 тис грн. Даний розрахунок є невід`ємною частиною цього договору.

Забудовник зобов`язаний перерахувати пайовий внесок у сумі 4823,86 грн. на умовах, визначених у цьому договорі (п. 2.1 Договору).

У відповідності до п. 3.1 Договору забудовник сплачує пайовий внесок у сумі, вказаній у п. 2.1 цього договору, у строк з січня 2008 року по липень 2008 року рівними частками щомісячно, але не пізніше 28 числа на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Пунктом 3.11 Договору встановлено, що сума платежу на момент здійснення оплати коригується на індекс інфляції з моменту виникнення зобов`язання і до моменту його фактичного виконання.

Як вбачається з довідки про надходження коштів за період з 01.01.2007 по 02.05.2019, виданої Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" на виконання умов Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 5 511 360,00 грн. (а.с. 23, 142).

Відповідно до Дозволу на виконання будівельних робіт №0181-Св від 17.02.2008, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, Товариству з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" дозволено виконання будівельних робіт з будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Картвелішвілі, 6 (а.с. 26-27).

Закінчення будівельно-монтажних робіт та введення в експлуатацію - 05.08.2012.

Строк дії дозволу - до 05.08.2012.

Рішенням Київської міської ради від 10.11.2016 №326/1330 вирішено:

- Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" пропозицію щодо розірвання Договору оренди земельної ділянки площею 1,004 га по вул. Володимира Покотила (вул. Картвелішвілі), 6 у Святошинському районі міста Києва (кадастровий номер :75:297:0006), укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" від 04.08.2004 №75-6-00130;

- у разі відмови або ненадання відповіді у встановлений законом строк вчинити організаційно-правові дії щодо розірвання договору оренди;

- вчинити відповідні дії щодо зняття з реєстрації договору оренди;

- після зняття з реєстрації договору оренди Комунальному об`єднанню "Київзеленбуд" здійснити відповідні організаційно-правові заходи щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою площею 1,004 га на вул. Володимира Покотила (вул. Картвелішвілі), 6 у Святошинському районі міста Києва (кадастровий номер :75:297:0006) в єдиних межах парку "Юність" Святошинського району міста Києва (а.с. 36).

Рішенням Київської міської ради від 20.11.2018 №57/6108 вирішено відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" у поновленні на 3 роки Договору оренди земельної ділянки площею 1,0040 га (кадастровий номер :75:297:0006) від 04.08.2004 №75-6-00130 (а.с. 88, 156).

Також, рішенням Київської міської ради від 06.12.2018 №243/6294 вирішено надати статус парку земельній ділянці площею 1,004 га (кадастровий номер :75:297:0006), яка розташована за адресою: вул. Володимира Покотила (Картвелішвілі), 6 у Святошинському районі міста Києва в єдиних межах парку "Юність" Святошинського району міста Києва (а.с. 89).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" (новий кредитор) 10.09.2019 укладено Договір про відступлення права вимоги №1, в порядку та на умовах якого кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги до Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), що перейменовано у Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (боржник) з повернення раніше сплачених пайових внесків (коштів) у розмірі 5 511 360,00 грн. згідно з укладеним Договором №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 (а.с.19-20, 154-155).

Згідно з п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.09.2019 за цим договором новий кредитор одержує право (замість кредитора) вимагати від боржника реального та належного виконання обов`язку по сплаті грошових коштів у розмірі 5 511 360,00 грн. у вигляді повернення сплачених пайових внесків (коштів) згідно з укладеним Договором №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007.

Відповідно до п. 1.5 Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.09.2019 датою переходу права вимоги за цим договором до нового кредитора є дата підписання цього договору сторонами.

Право вимоги від боржника з повернення раніше сплачених пайових внесків (коштів) у розмірі 5 511 360,00 грн. відступається за ціною 6 378 166,61 грн. Сторони погодили, що розрахунок за відступлення права вимоги за Договором №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 здійснюється шляхом підписання між сторонам акту про зарахування зустрічних однорідних вимог (п. 1.8 Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.09.2019).

У відповідності до п. 1.9 Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.09.2019 загальна сума заборгованості (з повернення раніше сплачених пайових внесків (коштів) боржника перед кредитором за Договором №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 складає 5 511 360,00 грн.

Позивач, листом від 18.10.2019 вих. №520 звернувся до відповідача (Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та повідомив, що рішенням Київської міської ради №57/6108 від 20.11.2018 було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" у поновленні договору оренди земельної ділянки від 04.08.2004 №75-6-00130 для будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом по вул. Володимира Покотила (вул. Картвелішвілі), буд. 6 у Святошинському районі міста Києва та припинено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" право оренди вказаної земельної ділянки (а.с. 24, 140).

Враховуючи викладене та у зв`язку з відсутністю права користування вказаною земельною ділянкою, у забудовника відсутня правова/фактична можливість будівництва зазначеного житлового комплексу.

Отже, як зазначив позивач у вказаному листі, оскільки у забудовника відсутня правова/фактична можливість будівництва житлового комплексу, та враховуючи, що позивач набув права вимоги на повернення сплачених забудовником пайових внесків у сумі 5 511 360,00 грн., позивач просив відповідача сплатити на рахунок позивача раніше сплачені забудовником пайові внески у сумі 5 511 360,00 грн.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що листом від 20.11.2019 вих. №050/08-6950 відповідач повідомив позивача про те, що законодавством України не передбачено повернення сплачених за договором пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури пайових внесків (а.с. 25, 158).

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, позивач вказує на те, що у зв`язку з прийняттям Київською міською радою рішень від 20.11.2018 №57/6108 та від 06.12.2018 №243/6294 та відсутністю у забудовника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") можливості забудови земельної ділянки кадастровий номер :75:297:0006, забудовник втратив можливість збудувати житловий комплекс з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом за адресою м. Київ, Святошинський р-н, вул. Картвешвілі, 6.

Отже, скаржник звертає увагу на те, що оскільки на умовах Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 забудовником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") було сплачені до держбюджету грошові кошти у загальному розмірі 5 511 360,00 грн., а підстава сплати таких коштів відпала (у зв`язку з втратою забудовником права оренди земельної ділянки та, відповідно, можливості проводити будівельні роботи), грошові кошти у сумі 5 511 360,00 грн. підлягають поверненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.09.2019 позивач набув права вимагати повернення грошових коштів у розмірі 5 511 360,00 грн. (як повернення сплачених пайових внесків), позивач просить стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 5 511 360,00 грн. за рахунок коштів бюджету міста Києва.

Беручи до уваги вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна,

б) набуття або збереження за рахунок iншої особи,

в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що 24.12.2007 між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (Головне управління економіки та інвестицій) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" (забудовник) укладено Договір №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, предметом якого є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва (пайовий внесок), у зв`язку з будівництвом житлового комплексу (загальна площа квартир 19160,60 кв.м.) з вбудованими приміщеннями (площа магазинів - 150,78 кв.м.) соціального призначення, побутовими приміщеннями (в тому числі: будинок побуту - 1022,11 кв.м., перукарня - 58,49 кв.м.), кіноконцертного залу площею 2660,71 кв.м., підземним паркінгом площею 3437,00 кв.м., та відкритою автостоянкою площею 504,00 кв.м. на вул. Картвелішвілі, 6 у Святошинському районі міста Києва.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Київської міської ради від 27.02.2003р. №271/431 "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва" затверджені нормативи для визначення розмірів пайової участі (внесків) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної, інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва та порядок залучення і використання пайових коштів.

Згідно з п. 1 зазначеного Рішення пайова участь (внесок) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста (надалі - пайова участь) являє собою одноразовий внесок, який інвестор має сплатити до бюджету м. Києва без урахування ПДВ, що діє на дату сплати. Одноразовий внесок включає в себе наступні складові:

- відшкодування витрат бюджету м. Києва на розширене відтворення його ресурсів;

- плати інвестора за право реалізувати свій проект будівництва (реконструкції) на території столиці.

Відповідно до п.п. 4.5 п. 4 зазначеного Рішення, вирішення питань щодо пайової участі та розрахунки розмірів пайового внеску здійснюються Управлінням після одержання звернення заявника і документів: при будівництві (реконструкції) - документи на землекористування та про затвердження у встановленому порядку проекту будівництва (реконструкції) з техніко-економічними показниками, лист-погодження Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища та позитивний висновок "Київдержекспертизи".

Як передбачено п. 1.2.1 рішення Київської міської ради від 27.01.2005р. № 11/2587 "Про Правила забудови м. Києва" (в редакції на момент укладання договору), що власник або користувач земельної ділянки - особа, яка в установленому законодавством порядку отримала державний акт на право власності або державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та має володіти, користуватись і розпоряджатись нею відповідно до її цільового призначення із дотриманням обов`язків і набуттям прав, встановлених законодавством з метою господарювання на ній. Замовник - юридична чи фізична особа, яка самостійно або за дорученням інвестора (власника об`єкта нерухомості) розміщує замовлення і укладає договори на виконання проектно-вишукувальних і будівельно-монтажних робіт по спорудженню будинків і споруд, прокладанню інженерних мереж, здає об`єкт (будову) в експлуатацію та виконує інші функції відповідно до законодавства; забудовник - особа, яка отримала право на забудову території, будівництво об`єкта та виконує функції замовника; інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових, залучених майнових та інтелектуальних цінностей у будівництво об`єкта інвестування, забезпечує його фінансування і розпоряджається вкладеними інвестиціями на свій розсуд з метою одержання прибутку (доходу) або соціального ефекту.

Як зазначено у п. 3.2.7 вказаного Рішення, що рішення Київради про відведення земельної ділянки у користування (власність) або надання в оренду із земель державної чи комунальної власності для будівництва об`єкта містобудування, прийняте у встановленому порядку, одночасно є дозволом на проектування, будівництво об`єкта, а також підставою для отримання інвестором (замовником) (після затвердження в установленому порядку проектної документації на будівництво, сплати пайової участі (внеску) на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, благоустрою і озеленення міста Києва, отримання документа, що посвідчує право на земельну ділянку) дозволу на виконання будівельних робіт в управлінні Державного архітектурно-будівельного контролю в установленому порядку.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про планування і забудову територій" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), що замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку і подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" (в редакції станом на дату укладення договору) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) виникає щодо земельних ділянок, визначених для містобудівних потреб містобудівною документацією, місцевими правилами забудови. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об`єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

У відповідності до п. 4, п. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Як встановлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до приписів ст. 27-1 Закону України "Про планування і забудову територій" замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1.2 Договору розмір пайового внеску згідно з розрахунком від 05.12.2007 становить 4 823,86 тис грн. Даний розрахунок є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що забудовник сплачує пайовий внесок у сумі, вказаній у п. 2.1 цього договору, у строк з січня 2008 року по липень 2008 року рівними частками щомісячно, але не пізніше 28 числа на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та вбачається з довідки про надходження коштів за період з 01.01.2007 по 02.05.2019, виданої Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс" на виконання умов Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 5 511 360,00 грн.

Отже, підставою для сплати забудовником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") пайових внесків у загальному розмірі 5 511 360,00 грн. є саме Договір №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007.

Суд першої інстанції дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що підстави для повернення забудовнику сплачених ним пайових внесків матимуть місце лише тоді, коли відпаде (припинить існування) підстава їх утримання відповідачем - тобто Договір №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Вищого господарського суду України від 25.10.2017 у справі №910/21579/16 та у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №910/32931/15.

А саме, предметом спору у справі №910/32931/15 були зустрічні позовні вимоги замовника будівництва до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розірвання договору про пайову участь та у зв`язку з цим стягнення сплачених пайових внесків.

У постанові від 11.04.2018 у справі №910/32931/15 Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічного позову, вказавши наступне: "пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту є платою, яку замовник (забудовник) має перерахувати за право реалізувати свій проект будівництва на території населеного пункту, а в даному випадку замовник та забудовник-інвестор не мають можливості реалізувати свій проект з незалежних від них причин, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність істотної зміни обставин та правомірно задовольнив зустрічний позов про розірвання договору пайової участі №46 від 28.01.2008р., на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, та відмовив у задоволенні первісного позову про стягнення пайового внеску та штрафних санкцій…Враховуючи приписи ч. 3 ст. 652, ст. 1212 Цивільного кодексу України, а також те, що договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 46 від 28.01.2008р. розірвано в судовому порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову в частині стягнення частково сплаченого пайового внеску".

Отже, вказаний висновок Верховного Суду ґрунтується на тому, що підставою для утримання відповідачем сплачених забудовником пайових внесків є саме чинний договір про пайову участь (а не будь-яка інша обставина), а у зв`язку з розірванням такого договору та, відповідно, припинення існування підстави утримання грошових коштів, - правомірними є вимоги про повернення сплачених пайових внесків.

Зазначені висновки також покладені в основу судових рішень у справі №910/21579/16 (рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 та постанова Вищого господарського суду України від 25.10.2017).

Тим більше, як вбачається з судових рішень у справі №910/21579/16, предметом позову було розірвання договору про пайову участь на підстав ст. 652 Цивільного кодексу України та стягнення сплачених пайових внесків.

Разом з тим, істотною зміною обставин було саме вибуття земельної ділянки, на якій повинен був будуватися об`єкт будівництва, з володіння забудовника, у зв`язку з чим забудовник не мав можливості здійснити будівництво об`єкту.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2017 у справі №910/21579/16 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017, яким позовні вимоги про розірвання договору про пайову участь та стягнення сплачених пайових внесків задоволено у повному обсязі.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими твердження скаржника, що втрата забудовником права користування земельною ділянкою у зв`язку з прийняттям Київською міською радою рішень від 20.11.2018 №57/6108 та від 06.12.2018 №243/6294 та відсутністю у забудовника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Кімет-Плюс") можливості забудови земельної ділянки кадастровий номер :75:297:0006 є саме тією обставиною, що свідчить про зникнення у відповідача підстави для утримання сплачених забудовником пайових внесків (тобто, відпала підстава для утримання грошових коштів - ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Таким чином, підставою для утримання Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) сплачених забудовником (ТОВ "Кімет-Плюс") пайових внесків на виконання умов Договором №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 є чинність вказаного договору.

Матеріали справи не містять доказів визнання недійсним Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 чи доказів його розірвання.

Разом з тим, суд відзначає, що відповідно до п. 5.2 Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 у разі порушення забудовником умов договору або виникнення заборгованості за договором у сумі, що становить понад 50% від суми, зазначеної у п. 2.1, простроченням терміну сплати відповідно до п. 3.1 більш ніж на 6 місяців, Головне управління має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення забудовнику відповідного письмового повідомлення. В такому разі договір вважається припиненим через 10 днів після відправлення забудовнику відповідного повідомлення або публічного оприлюднення відповідної інформації.

У відповідності до п. 6.1 Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 договір набирає чинності з моменту реєстрації в Головному управлінні економіки та інвестицій.

Договір припиняється в наступних випадках:

- виконанням - з дати надходження останнього платежу з урахуванням індексації та неустойки;

- припиненням з підстав п. 5.2;

- у зв`язку з ліквідацією сторони договору - з дати виключення сторони з відповідного державного реєстру (п. 6.2 Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007).

В той же час, матеріали справи не містять доказів припинення Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007.

Зокрема, як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу, забудовником не у повному обсязі було сплачено пайові внески на виконання умов Договору №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів виконання забудовником зобов`язання зі сплати пайових внесків за вказаним договором у повному обсязі, що є підставою для припинення дії договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на дату розгляду справи Договір №1166 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 24.12.2007 є чинним, а отже, підстава утримання сплачених забудовником (ТОВ "Кімет-Плюс") пайових внесків у сумі 5 511 360,00 грн. не відпала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи все вищевикладене погоджується з висновком до якого дійшов суд першої інстанції про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення сплачених пайових внесків у сумі 5 511 360,00 грн.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Партнер" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/17553/19 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/17553/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.02.2021.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

О.В. Тищенко