РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2021Справа № 910/19289/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙНІНГ-МАШИНЕРІ", ОСОБА_1 про стягнення 155 637,24 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просив про стягнення з відповідачів солідарно 124 001,00 грн. основного боргу, 5 836,98 грн. пені, 16 192,92 грн. процентів за користування грошовими коштами, 13 400,10 грн. штрафу, 1 459,24 грн. 3% річних за договором поставки №KIV-18-382-Р від 19.11.2018 року та договором поруки №1 від 19.11.2019 року на підставі ст.ст. 530, 543, 554, 610, 625 ЦК України та ст.ст. 193, 232 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідачі відзиви на позов не надали.

01.02.2021 року через канцелярію суду позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій з урахуванням погашення відповідачем-1 суми основного боргу у розмірі 124 001,00 грн. зменшує розмір позовних вимог на цю суму та просить стягнути з відповідачів солідарно 5 836,98 грн. пені, 16 192,92 грн. проценти за користування грошовими коштами, 13 400,10 грн. штрафу та 1 459,24 грн. 3% річних. Вищевказана заява прийнята судом до розгляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙНІНГ-МАШИНЕРІ" (покупець) укладено договір поставки №KIV-18-382-Р (далі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця шини, диски, колеса та комплектуючи до них для сільгосподарської техніки, спецтехніки і мототехніки (далі - товар), окремими партіями, відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах визначених договором ( п.1.1. договору поставки).

Згідно із п. 3.3 договору поставки товар вважається поставленим з моменту підписання покупцем видаткової накладної на товар, що свідчить про факт отримання товару, і не потребує підписання між сторонами цього договору будь-яких актів приймання-передачі товару у власність.

Оплата товару здійснюється не пізніше 30 календарних днів з дати, зазначеної у видатковій накладній на товар (п.7.2 договору поставки).

В забезпечення вищевказаного договору поставки між Товариством з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" (кредитор ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙНІНГ-МАШИНЕРІ" (боржник) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідачем-2) укладено договір поруки №1 (далі - договір поруки), предметом якого є зобов`язання поручителя відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому за договором поставки №KIV-18-382-Р від 19.11.2018 року, який був укладений між кредитором та боржником, в тому числі за порушення виконання боржником зобов`язань, передбачених договором поставки.

Відповідно до п.2.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником кожного і всіх своїх зобов`язань за договором поставки, укладений між кредитором та боржником, в повному обсязі, а також за відшкодування кредитору збитків, сплату неустойки та інших сум, які нараховані кредитором боржнику на підставі чинного законодавства, договору та/або у зв`язку з порушенням боржником виконання своїх зобов`язань, передбачених договором поставки.

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов`язання (п.3.1 договору поруки).

На виконання договору поставки, позивач здійснив поставку товару відповідачу-1, що підтверджується видатковою накладною №6312 від 22.06.2020 року на суму 212 000,00 грн.

Відповідач-1 30.11.2020 року здійснив часткову оплату товару на суму 87 999,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідачем-1 22.12.2020 року було повністю сплачено заборгованість за поставлений товар за договором поставки у розмірі 124 001,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку позивача, які містяться в матеріалах справи.

Доказів сплати основного боргу за поставлений товар по договору поставки у строк визначений п.7.2 договору поставки відповідачами суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання. Забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктами 9.5, 9.6 договору поставки передбачено, що при простроченні оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченої оплати за кожен день її прострочення. А у випадку прострочення оплати товару згідно умов договору протягом більш, ніж 10 календарних днів, покупець також сплачує на користь постачальника відсотки за користування коштами, які повинні бути йому перераховані, у розмірі 36 відсотків річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням, а також штраф у розмірі 10 відсотків від суми простроченої заборгованості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачами, а тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів пені на підставі п. 9.5. договору поставки у розмірі 5 836,98 грн., процентів за користування грошовими коштами на підставі п. 9.6. договору поставки у розмірі 16 192,92 грн. та штрафу на підставі п. 9.6. договору у розмірі 13 400,10 грн. підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленого товару у строк визначений п.7.2. договору поставки, позивачем нараховано 1 438,86 грн. 3 % річних.

За таких обставин, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 1 438,86 грн. 3 % річних обґрунтовані та також підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙНІНГ-МАШИНЕРІ" (вул. Академіка Богомольця, буд. 7/14, приміщ. 182, м.Київ, 01024, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" (вул. 21 км Житомирського шосе, с. Стоянка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08114, ) 5 836 (п`ять тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 98 коп. пені, 16 192 (шістнадцять тисяч сто дев`яноста дві) грн. 92 коп. процентів за користування грошовими коштами, 13 400 (тринадцять тисяч чотириста) грн. 10 коп. штрафу, 1 459 (одну тисячу чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 24 коп. 3% річних, 2 334 (дві тисячі триста тридцять чотири) грн. 56 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 01.03.2021р.

Суддя С.О. Чебикіна