ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 904/1415/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Коровай Л.В.,

представників учасників справи:

позивача - Горбенка М.С. (адвокат);

відповідача - Швець Н.О. - (адвокат);

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд»

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Васильєв О.Ю.)

від 22.09.2020

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Широбокова Л.П., судді: Орєшкіна Е.В., Чус О.В.)

від 14.12.2020

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Візин Річ»,

про стягнення 4 872 402,79 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.1. У березні 2020 року ПрАТ «НЕК «Укренерго» (позивач) звернулося з позовом до АТ «АКБ «Конкорд» (відповідач) про стягнення 4 872 402, 79 грн (в т.ч.: 4 862 810, 40 грн - основна заборгованість та 9 592, 39 грн - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків за безвідкличною банківською гарантією №71.00.007085 від 30.10.2018 за повернення авансового платежу принципалом (ТОВ «Візин Річ») за договором підряду №08-4/2636-18 від 11.10.2018 (укладеним між позивачем та ТОВ «Візин Річ»).

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що ТОВ «Візин Річ» в порушення умов договору підряду №08-4/2636-18 від 11.10.2018 не виконало проектно - вишукувальні роботи на суму 4 862 810,40 грн та аванс не повернуло, що також підтверджується рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.10.2019 у справі №906/789/19 (яке набрало чинності в установленому законом порядку), а тому позивач звернувся з цим позовом до АТ «АКБ «Конкорд», як гаранта ТОВ «Візин Річ».

1.3. Позивач стверджує, що у зв`язку з неповерненням ТОВ «Візин-Річ» авансового платежу у відповідача виник обов`язок з його оплати на підставі безвідкличної банківської гарантії від 30.10.2018, за умовами якої гарант (АТ «АКБ «Конкорд») безумовно безвідклично зобов`язався за першою письмовою вимогою бенефіціара (ПрАТ «НЕК «Укренерго»), яка містить твердження про те, що принципал не повернув отриманий аванс або його частину у випадках та на умовах, передбачених договором, або у разі непоставки товару протягом 3-х місяців, виплатити на користь бенефіціара суми, зазначені у відповідній вимозі бенефіціара, в українських гривнях, що разом не перевищують 4 862 810,40 грн, протягом 10 банківських днів з дати отримання гарантом викладеної та підписаної уповноваженою особою письмової вимоги бенефеціара.

1.4. У відзиві на позовну заяву відповідач проти його задоволення заперечував зазначаючи, що обставини невиконання третьою особою своїх зобов`язань за договором підряду (встановлені рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.10.2019 у справі №906/789/19) не обґрунтовують позовні вимоги про стягнення коштів за гарантією, оскільки докази належного виконання зобов`язань принципалом -ТОВ «Візин Річ», в тій справі не досліджувались. Також зазначає, що у нього відсутні підстави для сплати коштів за гарантією через ненастання умов для повернення авансового платежу, оскільки банківська гарантія є нікчемною, такою, що порушує вимоги Закону України «Про публічні закупівлі», а також не передбачена розділом 17 укладеного між позивачем та третьою особою договору. Банківська гарантія (з урахуванням змісту пункту 1.2. договору про надання банківської гарантії №71.00.007085 від 30.10.2018, укладеного між відповідачем та третьою особою) не набула чинності внаслідок невиконання принципалом (ТОВ «Візин Річ») обов`язку із внесення забезпечення у вигляді застави майнових прав. Окрім того зазначає, що спірна гарантія не підлягає виконанню з огляду на відсутність правових підстав для її виконання, зокрема, із-за нікчемності пунктів 3.2.1, 3.2.1.1. та 3.2.1.3 договору №08-4/2636-18 від 11.10.2018, відповідно до статті 37 Закону України «Про публічні закупівлі», про що відповідачу стало відомо після видання спірної гарантії. Також зазначає про нікчемність договору закупівлі внаслідок укладення додаткової угоди про продовження строку виконання зобов`язань за договором з порушенням вимог п.4. ч.4. ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 904/1415/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4 862 810, 40 грн - заборгованості, 9 592, 39 грн - 3% річних та судовий збір.

2.2. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що гарантія №71.00.007085, з приводу виконання якої пред`явлено цей позов, є безумовною та безвідкличною, а умовами її сплати визначено, що пред`явлення вимоги бенефіціара достатньо для банку-гаранта, щоб сплатити кошти бенефіціару без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов та вчинення інших дій.

2.3. З огляду на те, що позивачем було дотримано умови пред`явлення вимоги по гарантії, суди відхилили доводи відповідача щодо відсутності у нього обов`язку сплати коштів за гарантією, зокрема і щодо невиконання принципалом обов`язків за договором про надання банківської гарантії.

2.4. Суди також відхилили заперечення відповідача стосовно недоведеності бенефіціаром (позивачем) факту порушення принципалом (третьою особою) своїх зобов`язань щодо своєчасного виконання робіт (надання послуг) за договором підряду №08-4/2636-18 від 11.10.2018, оскільки ані відповідачем, ані третьою особою не спростовані твердження позивача про порушення принципалом строків виконання робіт, що підтверджується рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.10.2019 у справі №906/789/19.

2.5. Укладання позивачем та третьою особою додаткової угоди до договору також не є підставою для припинення зобов`язань за гарантією, оскільки додатковою угодою №1 від 03.04.2019 сторони не змінювали строк дії договору, а змінили строки виконання лише першого етапу робіт за договором. Виключний перелік підстав припинення гарантії наведено у статті 568 Цивільного кодексу України і укладання додаткової угоди до основного договору як підставу для припинення гарантії вказаною нормою не передбачено.

2.6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що відповідно до приписів статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання, тому будь-які доводи відповідача стосовно прострочення позивачем вчинення якихось дій, відсутність права сторін на продовження строку дії договору, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що виходять за межі предмету доказування у цій справі.

2.7. Посилання банку на підписання заяви щодо видачі гарантії і договору про надання банківської гарантії неуповноваженою особою та Висновок почеркознавчої експертизи, що була проведена Дніпропетровським НДІ судових експертиз на його замовлення, апеляційним судом також були відхилені, оскільки зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності). Сама гарантія є чинною, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/11218/20 у визнанні її недійсності відмовлено.

2.8. Північний апеляційний господарський суд визнав безпідставними доводи відповідача про те, що у зв`язку з порушенням принципалом умов договору про надання банківської гарантії в частині укладення з банком договору застави майнових прав, гарантія не набрала чинності та відсутні його обов`язки за гарантією, оскільки позивач (бенефіціар) не є стороною договору про надання банківської гарантії, а тому не був обізнаний і не міг бути обізнаний про умови, вказані у пункті 1.6 договору, як і не був обізнаний про невиконання принципалом зазначеної умови. Крім того, відповідачем не надано доказів, що він повідомив бенефіціара про недотримання принципалом умов договору про надання гарантії в частині надання забезпечення, як і не надано суду доказів, що ця умова не була дотримана.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу. Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження

3.1. 15.12.2020 Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 904/1415/20, в якій просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Також, заявник просив зупинити виконання оскаржуваних у цій справі судових рішень.

3.2. Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає відсутність висновків Верховного Суду про застосування статей 11, 203, 509, 560 Цивільного кодексу України щодо визначення наявності обов`язку гаранта здійснити оплату у разі, коли зобов`язання за гарантією у нього не виникло, оскільки у принципала не було волевиявлення ані на виникнення обов`язку перед бенефіціаром за основним зобов`язанням, ані на отримання гарантії та відповідно, обґрунтованості вимог бенефіціара до гаранта по стягненню за гарантією, вимога про видачу якої принципалом не подавалась. Тобто заявник стверджує, що у гаранта відсутній обов`язок здійснювати виплату бенефіціару суми гарантії, оскільки зі сторони ТОВ «Візин Річ» при укладенні договору підряду та договору про надання банківської гарантії було відсутнє волевиявлення (пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України).

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» проти її задоволення заперечує та просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Позиція Верховного Суду

4.1. Верховний Суд, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

4.2. Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

4.3. Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

4.4. За змістом статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

4.5. Таким чином, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, бенефіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром.

4.6. Судами встановлено, що позивачем дотримано порядок пред`явлення вимоги про сплату коштів за гарантією, а тому у відповідача виник обов`язок перед бенефіціаром з відшкодування суми гарантії.

4.7. Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

4.8. З огляду на те, що гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта, оскільки гарантія це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору - бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, суд касаційної інстанції зазначаєё що недійсність, припинення основного зобов`язання (крім належного виконання боржником основного договору), а також будь - які зміни основного зобов`язання не впливають на суть зобов`язання за гарантією.

4.9. Доводи заявника про відсутність у гаранта обов`язку здійснювати виплату бенефіціару суми гарантії, оскільки зі сторони ТОВ «Візин Річ» при укладенні договору підряду та договору про надання банківської гарантії було відсутнє волевиявлення учасника правочину, Верховним Судом відхиляються, з огляду на те, що гарантія не залежить від основного зобов`язання, що забезпечено цією гарантією, зокрема і тоді коли в самій гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

4.10. Цією специфічною ознакою гарантія відрізняється від інших видів забезпечення виконання зобов`язання, що містяться в главі 49 Цивільного кодексу України. З огляду на наведене, на відносини з видачі гарантії не поширюється загальне правило параграфа 1 глави 49 Цивільного кодексу України (Загальні положення про забезпечення виконання зобов`язання), зокрема, й частини 2 статті 548, за якою недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню; недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

4.11. Також Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо терміну набуття банківською гарантією чинності, оскільки умови договору гарантії про розміщення грошового покриття принципалом у розмірі суми гарантії на відповідних рахунках банку-гаранта не можна вважати ні строком, ні терміном у розумінні цивільного законодавства, адже така умова не є подією, яка має неминуче настати та залежить від дій або бездіяльності принципала щодо внесення ним грошового покриття на рахунок банку, а бенефіціар не є стороною договору гарантії, який укладається між банком та принципалом (аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 904/1156/19).

4.12. За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

5.2. Відповідно до частини 1 статті 309 зазначеного Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.3. Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень не отримали підтвердження, Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

6. Розподіл судових витрат

6.1. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 904/1415/20 залишити без змін.

3. Поновити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 904/1415/20.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко