УХВАЛА

м. Київ

04.03.2021Справа № 910/3399/21

за заявою Фізичної особи - підприємця Сливкіної Олександри Андріївни

особа яка може отримати статус учасника справи

Фізична особа - підприємець Васильченко Тетяна Миколаївна

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

03.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Фізичної особи - підприємця Сливкіної Олександри Андріївни про забезпечення позову (до подання позову) шляхом

1) накладення арешту на грошові кошти Фізичної особи - підприємця Васильченко Тетяни Миколаївни на суму 97.295,10 грн на всіх належних їй банківських рахунках, де б вони не знаходились, в тому числі на рахунку IBAN НОМЕР_1 в АБ «Південний», МФО 328209;

2) накладення арешту на будь-яке нерухоме або рухове майно Фізичної особи - підприємця Васильченко Тетяни Миколаївни де б воно не знаходилось.

Заява обґрунтована тим, що на підставі укладеного між Фізичною особою - підприємцем Сливкіною Олександрою Андріївною та Фізичною особою - підприємцем Васильченко Тетяною Миколаївною договору суборенди № 01062020 від 01.06.2020, остання отримала в орендне користування приміщення загальною площею 212,3 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 8, літ. А, приміщення № 57, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.06.2020.

Не зважаючи на обумовлений між сторонами перелік та порядок розрахунків, який включає в себе попередній гарантійний авансовий платіж, щомісячне авансування орендного платежу до 10 числа кожного місяця оренди, а також компенсацію витрат на комунальні послуги, платежі здійснюються за договором суборенди неналежним чином та не вчасно, що підтверджується відповідною випискою по банківському рахунку позивача.

Відповідачем так і не було перераховано авансовий платіж в сумі 294.910,00 грн, що складає 100 відсотків від його суми, що є грубим порушенням вимог п. 12.1 договору суборенди, згідно якого відповідач зобов`язаний сплатити авансовий платіж в розмірі орендної плати за два місяці строку оренди не пізніше 15 банківських днів з дати підписання цього договору, що підтверджується відповідним реєстром платежів. При цьому, безумовне прострочення платежів відповідача відбулося за такими поточними грошовими зобов`язаннями:

1) Прострочена заборгованість з орендної плати:

грудень місяць 2020 року - в сумі 31.238,93 грн (прострочення з 11.12.2020, 82 дні на дату підписання цієї заяви);

першу декаду січня 2021 року (01-11 січня 2021р.) - в сумі 55.581,94 грн (прострочення з 11.01.2020, 52 дні на дату складання цієї заяви);

2) Прострочена заборгованість по компенсації експлуатаційних витрат та електропостачання в сумі:

споживання електричної енергії за грудень місяць 2020 року - 2.041,33 грн (прострочення на оплату - 51 день на дату складання цієї заяви);

споживання електричної енергії за січень місяць 2021 року - 8.352,70 грн (прострочення на оплату - 21 дні на дату складання цієї заяви);

компенсація витрат водовідведення та водопостачання грудень 2020-січень 2021 року: 36,39 грн та 43,51 грн відповідно.

Загальна сума простроченої заборгованості на момент подання цієї заяви складає 97.295,10 грн.

Зважаючи на систематичні порушення відповідачем платіжної дисципліни та обумовленого сторонами обсягу та порядку оплати послуг, заявником 11.01.2021 поштовим зв`язком, рекомендованим листом, з описом вкладення (з урахуванням вимог пункту 36.2.3 договору суборенди щодо порядку листування сторін) було направлено на адресу відповідача, визначену в договорі та згідно її реєстраційних відомостей, два примірники додаткової угоди про розірвання договору суборенди з 11.01.2021 та два примірники акту приймання-передачі (повернення) приміщень від 11.02.2021.

Не зважаючи на те, що цей лист отримано 18.01.2021, що підтверджується відповідними відомостями, відповідач додаткову угоду та акт не підписав та заявнику станом на подання цієї заяви - не повернув.

Заявником протягом січня 2021 року направлялися відповідачу низку претензій щодо погашення наявної заборгованості, а також про обмеження права користування приміщеннями, однак належної відповіді на ці листи отримано не було.

Тільки 26.01.2021 заявником засобами кур`єрського зв`язку, з описом вкладення, отримано від відповідача комплекти ключів від орендованих приміщень, що свідчить про те, що тільки 26.01.2021 відповідач фактично припинив користування приміщеннями та не чинив перешкод заявнику у доступі до них, продовжуючи відмовлятись від підписання додаткової угоди про розірвання договору суборенди та акт приймання-передачі (повернення) приміщень.

Викладене вище свідчить про те, що відповідач тривало ухиляється як від сплати заборгованості із орендної плати та витрат на утримання орендованих приміщень, так і від розірвання договору суборенди.

Заявник вказує, що існують обставини вважати, що відповідач буде продовжувати ухилятися від виконання своїх грошових зобов`язань, а належні йому майно та кошти буде виведено із сфери можливих обтяжень шляхом передачі на нього прав третім особам, що зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідача перед заявником.

Оскільки станом на день подання цієї заяви оплати вищевказаних платежів здійснено не було заявник зазначив, що має намір звернутись до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Васильченко Тетяни Миколаївни про стягнення основної суми боргу та штрафних санкцій.

Розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Сливкіної Олександри Андріївни про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Сливкіної Олександри Андріївни про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 04.03.2021. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова