ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м.Харків Справа № 913/633/20
Провадження № 18/913/633/20
За позовом дочірнього підприємства «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств, м. Рубіжне Луганської області
до 1-го відповідача Рубіжанської міської ради Луганської області, м. Рубіжне Луганської області
2-го відповідача комунального підприємства «Ринок» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області
про визнання незаконними та скасування рішень, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно
Суддя Корнієнко В.В.
Секретар судового засідання Терещенко Л.І.
У засіданні брали участь:
від позивача: Волков М.М., адвокат, ордер серія ВВ № 1008201 від 11.12.2020;
від 1-го відповідача: Варикаша М.Л., розпорядження від 14.01.2020, посадова інструкція від 15.01.2020 (в режимі відеоконференції);
від 2-го відповідача: представник не прибув.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників позивача та 1-го відповідача, суд
Позивачем заявлено вимоги:
- про визнання незаконними та скасування рішень Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.11.2020 № 118/10 «Про передачу в постійне користування земельної ділянки комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради» та від 04.11.2020 № 118/11 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради»;
Позивач у позовній заяві обґрунтував свої вимоги наступним:
- 04.11.2020 Рубіжанською міською радою Луганської області прийнято рішення № 118/10 «Про передачу в постійне користування земельної ділянки комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради Луганської області» та рішення № 118/11 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному підприємству «РИНОК» Рубіжанської міської ради Луганської області»;
- ДП «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств (позивач) вважає вищевказані рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.11.2020 № 118/10 та від 04.11.2020 № 118/11 незаконними і такими, що підлягають скасуванню разом із скасуванням запису про проведену державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою, з огляду на наступне:
- строк дії договору 10 (десять) років;
- щомісячна орендна плата становить 7065,15 грн;
- відповідно п. 8 Договору, після його закінчення, орендар має переважне право поновлення договору на новий строк;
- протягом дії вищевказаного Договору позивач користувався земельною ділянкою за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, № 94, належно виконував свої зобов`язання за цим договором, своєчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату та всі інші необхідні платежі і податки;
- 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 М 3613-УІ (далі - Закон № 3613-УІ), яким передбачена обов`язкова державна реєстрація земельних ділянок - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера;
- скориставшись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, ДП «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств повідомило Рубіжанську міську раду Луганської області про намір поновити строк дії договору;
- до теперішнього часу ДП «Рубіжанський ринок» Луганської облспоживспілки продовжує користуватись земельною ділянкою за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, № 94, та сплачує орендну плату, платежі і податки;
- згідно листа ГУ ДПС у Луганській області № 2004/10/12-32-51-04 від 20.11.2019, за період з 2017 по 2019 роки податкові декларації з плати за землю (орендна плата) подані ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ своєчасно, без порушень;
- станом на 31.10.2019 в ІКП за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) заборгованість відсутня;
- 13.03.2019 відділом у м. Сєвєродонецьку Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, на підставі проекту землеустрою ДП «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств, здійснена державна реєстрація земельної ділянки, розташованої за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Визволителів, 94, із земель комунальної власності для розміщення об`єкту нерухомого майна (рубіжанський ринок), площею 2,9295 гектарів;
- відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України, Рубіжанська міська рада в двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою ДП «Рубіжанський ринок» Луганської облспоживспілки повинна була затвердити цей проект землеустрою та прийняти рішення про надання земельної ділянки у користування позивачу або відмовити у затвердженні проекту землеустрою;
- в порушення ч. 6 ст. 123 ЗК України, питання про надання в оренду земельної ділянки ДП «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств на пленарному засіданні Рубіжанської міської ради в двотижневий строк не було розглянуто та відповідне рішення по суті порушеного питання не було прийнято;
- з огляду на бездіяльність 1-го відповідача, позивач вимушений був звернутися за захистом своїх прав до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Рубіжанської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (справа № 360/2669/19);
- не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (справа №360/5438/19);
- таким чином, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі № 360/5438/19, набрало законної сили в день ухвалення апеляційним судом постанови від 15.09.2020, та є обов`язковим для виконання, однак до теперішнього часу не виконано Рубіжанською міською радою Луганської області;
- однак, замість рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду позивачу, Рубіжанська міська рада прийняла протиправне рішення від 04.11.2020 № 118/10 про передачу вказаної земельної ділянки 2-му відповідачу;
- при цьому, Рубіжанська міська рада не приймала рішень про надання 2-му відповідачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки;
- 2-й відповідач не надавав Рубіжанській міській раді відповідного проекту землеустрою;
- таким чином, надання 2-му відповідачу в постійне користування спірної земельної ділянки здійснювалось міською радою з порушенням вимог ст. 123 Земельного кодексу України, а саме: без надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; без складення комунальним підприємством відповідної документації із землеустрою, а також без затвердження органом місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки;
- таким чином, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, який був виготовлений позивачем, наданий останнім на затвердження Рубіжанській міській раді, яка ухилилась від його розгляду та затвердження у встановлений законом строк, тривалий час зволікала з прийняттям відповідного рішення, незаконно відмовила у його затвердженні, а після скасування судом такого рішення та зобов`язання розглянути питання про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду позивачу знову прийняла незаконні рішення від 04.11.2020 № 118/10 та № 118/11;
- у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України, Рубіжанська міська рада Луганської області прийняла рішення від 04.11.2020 № 118/10 «Про передачу в постійне користування земельної ділянки комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради Луганської області» та рішення від 04.11.2020 № 118/11 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному підприємству «РИНОК» Рубіжанської міської ради Луганської області»;
- на підставі рішення Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 за 2-м відповідачем здійснено державну реєстрацію права постійного користування вказаною земельною ділянкою;
- належним та ефективним способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача в даному випадку є скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.11.2020 №39083006 про проведену державну реєстрацію права постійного користування вказаною земельною ділянкою.
На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про визнання незаконними та скасування двох рішень Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 та від 04.11.2020 № 118/11, а також про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.11.2020 № 39083006 про проведену державну реєстрацію за 2-и відповідачем права постійного користування вказаною земельною ділянкою.
Перший відповідач Рубіжанська міська рада Луганської області відзивом на позовну заяву від 14.12.2020 № вих/1630 визнав позов у повному обсязі.
Другий відповідач КП «Ринок» Рубіжанської міської ради, відзивом на позовну заяву від 21.12.2020 проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість та зокрема вказав наступне:
- КП «Ринок» Рубіжанської міської ради створено рішенням міської ради 02.07.2002 з метою ведення господарської діяльності та задоволення потреб територіальної громади м. Рубіжне у ринкових побутових послугах та поповнення міського бюджету;
- відповідно до пунктів 2.2.1, 2.2.16, 2.2.18 Статуту КП «Ринок» РМР предметом його діяльності є надання ринкових послуг, побутових та соціальних послуг особам, які торгують на ринках та покупцям, організація торгівлі на ринках;
- позивач є юридичною особою приватного права та не ставить на меті забезпечення потреб територіальної громади, КП «Ринок» РМР вважає рішення Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 та № 118/11 такими, що прийняті Рубіжанською міською радою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
- позивач у своїй позовній заяві висвітлив обставини минулих правовідносин з Рубіжанською міською радою щодо спірної земельної ділянки та зазначив про розглянуті іншими судами спори, проте, на свою користь, не зазначив про інші обставини та інші рішення судів, які мають важливе значення для вирішення даної справи по суті;
- повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 116, 122, 123 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України);
- саме переважним правом перед іншими особами на укладення нового договору оренди землі позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, проте, як буде вказано далі, насправді ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ не є попереднім користувачем спірної земельної ділянки, оскільки остання була сформована, тобто була створена як предмет цивільних прав лише у 2019 році, тому хибним та таким, що не заслуговує на увагу, є посилання позивача на ст. 33 ЗУ «Про оренду землі»;
- Верховним судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 917/770/17, від 07.03.2018 у справі № 917/769/17 було сформовано правову позицію, згідно якої, якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч. 1-5 статті 33 Закону України, «Про оренду землі», то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин;
- якщо орендар надіслав лист-повідомлення про поновлення договору та сторони погодили нові істотні умови, то сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди, не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі;
- рішенням Рубіжанської міської ради від 26.10.2016 №16/20 було вирішено поновити вказаний договір оренди земельної ділянки, зазначивши у тексті рішення вже інший розмір земельної ділянки - 2,9613 га, що не відповідає умовам первинного договору та свідчить про те, що земельна ділянка, надана раніше в оренду ДП «Ринок» ЛОССТ, зазнала зміни меж;
- у відповідності до ч. 14 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у редакції від 19.10.2016, що була чинною на момент прийняття рішення та підписання додаткової угоди до договору оренди землі, у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки, поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки;
- у період часу з 08.11.2006 до 26.10.2016 земельна ділянка, розташована за адресою Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Визволителів 94, зазнала змін, з її складу було вилучено частини у загальному розмірі 0,0179 га;
- таким чином, у зв`язку зі зміною меж земельної ділянки, ДП «Рубіжанський ринок» було зобов`язано звернутись із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробити проект землеустрою та подати на затвердження Рубіжанської міської ради, після чого мало би право укласти договір оренди земельної ділянки;
- проте, жодна із перелічених вимог закону дотримана не була;
- з вказаного вбачається, що під час поновлення договору оренди Рубіжанською міською радою було порушено встановлений Законом порядок надання земельних ділянок в оренду та винесено незаконне рішення;
- у відповідності до п. 4, 5 Додаткової угоди від 14.11.2016 про поновлення терміну дії договору оренди землі, укладеного між позивачем та Рубіжанською міською радою, вона набирає сили після підписання сторонами та її державної реєстрації;
- відповідно до п. 27, 28 Договору, зазначено, що права і обов`язки орендодавця визначаються відповідно до Закону України «Про оренду землі»;
- у відповідності до п. 29 Договору, вказано, що права орендаря визначаються у відповідності до закону та переважного права за різних умов на поновлення договору вимагати надання орендодавцем для використання земельну ділянку після державної реєстрації договору оренди;
- п. 30 Договору встановлено, що орендар приступає до використання орендованої земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди;
- п. 40 Договору визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації;
- з моменту укладення вказаної додаткової угоди ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ з 26.10.2016 в порушення ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 334 Земельного кодексу України протягом трьох років поспіль не здійснювало державної реєстрації вказаної вище додаткової угоди, продовжуючи користуватися земельної ділянкою, не маючи на це достатніх правових підстав;
- за таких умов ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ позбавилось права на переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки;
- вказане також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 28.10.2019 № 11-12-0.223-8218/2-19, листом Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області від 17.12.2019 №8302/9/12-32-21-12, які перебувають у розпорядженні Рубіжанської міської ради Луганської області;
- також, з огляду на вищевказане, необхідно звернути увагу суду на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 823/378/16 та у постанові від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, згідно яких: «Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Ст. 125 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про оренду землі». Згідно з ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про оренду землі», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту реєстрації. (Справа № 823/378/16);
- для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;
- крім того, Рубіжанською міською радою у зв`язку з незаконністю поновлення оренди земельної ділянки, яка не існує, було вирішено скасувати відповідне рішення міської ради та прийнято рішення від 06.05.2020 №110/11 «Про скасування рішення Рубіжанської міської ради Луганської області №16/20 від 26.10.2016»;
- зазначене рішення міської ради Луганської області є чинним та ніким не скасованим;
- 30.03.2016 Рубіжанською міською радою було прийнято рішення № 9/50 про надання дозволу ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 2,9609 га із земель комунальної власності за адресою Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94;
- проте ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ протягом 3 років не реалізувало своє право на розробку проекту землеустрою за вказаною вище адресою та не подало до Рубіжанської міської ради Луганської області затверджений проект землеустрою;
- тільки 03.03.2019 ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ через центр надання адміністративних послуг звернулось до Рубіжанської міської ради Луганської області із заявою про надання в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності та затвердження проекту землеустрою;
- вказані обставини не були відомі Рубіжанський міській раді під час прийняття рішення від 30.03.2016 № 9/50 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ДП «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств», та могли суттєво вплинути на таке рішення;
- позивач, отримав у власність окремі будівлі та споруди, які розташовані на території історичного «колгоспного ринку м. Рубіжне», який перебував у державній власності до відчуження його майна, за адресою Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Визволителів 94, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.02.2002 №96 виданим Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради;
- спростовуючи доводи позивача на безумовне право оренди земельної ділянки, у зв`язку з розташованими на ній об`єктами нерухомості, зазначаємо також про наступне:
- кількість капітальних приміщень та будівель, що належать ДП «Рубіжанський ринок» за вказаною адресою а також схема їх розташування наглядно показані на різних картах, що є у відкритому, публічному, загальновідомому доступі у мережі Інтернет за посиланням www. gisfile.com/map/;
- з вказаних схем очевидним є висновок, про те, що земельна, ділянка займає велику площу, в той час як капітальні будівлі - займають невелику площу земельної ділянки та сконцентровані в лівій її частині;
- такий висновок також підтверджується аналізом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2019 №166310246, в якому зазначено перелік об`єктів нерухомого майна, розташованого на даній земельній ділянці та вказано їх площу: Магазин, загальна площа 363,9 кв.м, А.а.; будівля, адміністративна, загальною площею 152,6 кв.м. Б; Павільйон, загальною площею 534,4 кв.м. В; Павільйон, загальною площею 551,6 кв. м. М.м; Павільйон, загальною площею 128,4 кв. м. Е,е; Павільйон, загальною площею, 190,6 кв.м. Ж: Павільйон, загальною площею, 125,6 кв.м. ,3;Павільйон, загальна площа 456,9 кв. м.,Н; Павільйон, загальна площа 362,8 кв. м., П,П-3; Магазин, загальна площа 199,1 кв. м., Р,р;
- простим додаванням площ об`єктів нерухомості встановлено загальну площу будівель - 3065,9 метрів квадратних, що відповідає 0,3066 га, тобто менше 10% від загальної площі земельної ділянки;
- проте, станом на сьогоднішній день, відповідно до фактичних обставин, що добре також відображено на супутниковій карті місцевості, майже вся площа земельної ділянки є забудованою та як було в подальшому встановлено під час розгляду правових спорів у судах, більшу частину земельної ділянки дійсно займають споруди, які між іншим мають ознаки капітального будівництва, проте в експлуатацію не введені, які не належать позивачу на підставі будь-яких прав, а є приватною власністю фізичних осіб-підприємців, які здійснюють торгівлю на вказаній земельній ділянці;
- вказані споруди були розміщені підприємцями за власні грошові кошти шляхом залиття бетонного фундаменту та встановлення на ньому критих металевих споруд зі стінами з металевих листів, на підставі договорів, що було встановлено у 2019 році під час розгляду отриманих заяв підприємців про наданням ним дозволів на розробку проектів землеустрою;
- за наслідками чого такі дозволи були надані рішеннями Рубіжанської міської ради Луганської області від 25.09.2019 (96 чергова сесія): №96/17; №96/20; №96/27; №96/28; та інші;
- всього до міськради звернулось 26 осіб, в той час як кількість таких споруд (кіосків) на спірній земельній ділянці перевищує тисячу;
- в подальшому такі обставини були досліджені та встановлені у судових засіданнях у справах: № 360/5438/19 за позовом ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ до Рубіжанської міськради про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у наданні земельної ділянки в оренду;
- № 913/146/20 за позовом ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ до ФОП Прядченко Т.В. про стягнення заборгованості за користування торговельним місцем та повернення торговельного місця, яким у задоволенні таких вимог було відмовлено у повному обсязі;
- № 913/195/20 за позовом ФОП Гладченко Інни Леонідівни до ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ про визнання недійсним договору про надання торговельних місць, який був поданий з аналогічних з цією справою підстав. Рішенням суду позовну заяву про визнання договору недійсним задоволено в повному обсязі;
- № 913/197/20 за господарським позовом ФОП Феленко Ольги Данилівни до ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ про визнання недійсним договору про надання торговельних місць, який був поданий з аналогічних з цією справою підстав. Рішенням суду позовну заяву про визнання договору недійсним задоволено в повному обсязі;
- у вказаних судових провадженнях було встановлено, такі важливі обставини:
- у період часу з 2016 року по 2020 рік ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ не мало у оренді спірну земельну ділянку, а рішення міської ради про продовження строку дії попереднього договору оренди землі та укладена додаткова угода не були прийняті судами як належний доказ права користування відповідачем земельною ділянкою, яка була йому передана в оренду за договором оренди землі від 08.11.2006, оскільки вони не відповідають суттєвим умовам первісного Договору;
- ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ не будучи «ринком» в розумінні низки регуляторних актів та не маючи в оренді земельної ділянки, неправомірно укладало з фізичними особами-підприємцями договори про надання торговельних-місць, на підставі яких підприємцями здійснювалось будівництво кіосків;
- при цьому позивач включав у текст договорів неконституційну норму, згідно якої приватна власність підприємців мала переходити у власність позивача;
- ДП «Рубіжанський ринок» не надає будь-яких реальних ринкових послуг на спірній земельній ділянці, крім передачі в оренду третім особам окремих частин земельної ділянки для розміщення кіосків передачі в оренду «торгівельних місць»;
- ДП «Рубіжанський ринок» не створило за власний кошт жодного нового об`єкту будівництва, будівлі, споруди, в тому числі - торгівельних місць як об`єктів матеріального світу;
- враховуючи встановлені обставини, Рубіжанська міська рада Луганської області вбачала в цьому порушення прав та інтересів територіальної громади в цілому, щодо ненадання реальних ринкових послуг позивачем, та суттєвого порушення прав окремої її частини - понад 1000 фізичних осіб-підприємців, які будучи введеними в оману щодо правомірності своїх дій, за власний кошт, без укладання відповідних договорів встановили будівлі, що можуть мати ознаки нерухомості, та внаслідок чого у останніх виникли певні права та обов`язки безпосередньо перед органом місцевого самоврядування;
- у відповідності до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 826/5737/16 «Надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом договору оренди за умови досягнення сторонами згоди щодо умов такого договору»;
- аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13.12.2016 в справі № 815/5987/14, постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 545/808/17;
- також, враховуючи, що позивач з 2006 року не скористався своїми правами викупити земельну ділянку у приватну власність, не збудував жодного нового об`єкту матеріального світу, в тому числі будь-яких «торговельних місць», внаслідок чого більша частина земельної ділянки вільна від забудови, принаймні такої що належала би позивачу;
- Рубіжанська міська рада справедливо вирішила, що частина землі, яка дійсно необхідна позивачу для розміщення об`єктів нерухомості та їх обслуговування безумовна має бути передана якнайшвидше йому, а та частина землі, що не зайнята будь-якими спорудами - може правомірно використовуватись власним КП «Ринок» Рубіжанської міської ради Луганської області з метою виконання тих обов`язків, які не виконує позивач - забезпечення потреб громади у безпечних та всеосяжних ринкових послугах, побутових та соціальних послуг особам, які торгують на ринках та покупцям, організації торгівлі на ринках;
- саме тому, одразу після прийняття рішення про передачу земельної ділянки КП «Ринок» РМР міськрада наступним рішенням надала дозвіл останньому на розробку відповідної технічної документації щодо поділу землі таким чином, який не буде порушувати права позивача на мирне володіння своїм майном;
- щодо неправильного застосування норм матеріального права позивачем:
- в позовній заяві позивачем, в якості однієї із двох підстав для скасування рішень Рубіжанської міської ради області зазначає порушення законодавства під час їх прийняття, а саме відсутність права на передачу у користування земельної ділянки комунальному підприємству без попереднього надання йому відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою;
- такий висновок позивач робить із аналізу ст. 123 Земельного кодексу України, що є неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи із наступного:
У відзиві на позовну заяву 2-й відповідач заявив клопотання про залучення двадцяти трьох фізичних осіб-підприємців до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.
Ухвалою від 13.01.2021 суд відхилив клопотання 2-го відповідача про залучення третіх осіб.
Позивач відповіддю на відзив від 19.01.2021 проти доводів другого відповідача заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірності заявлених позовних вимог.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2020, справу передано на розгляд судді Корнієнко В.В.
Ухвалою від 24.11.2020 господарський суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 14.12.2020 о 14 год. 45 хв.
Ухвалою від 14.12.2020 господарський суд відклав підготовче засідання на 13.01.2021 на 12-20.
Ухвалою від 13.01.2021 господарський суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів по 24.02.2021 та відклав підготовче засідання на 26.01.2021 на 12-40.
Ухвалою від 26.01.2021 господарський суд відклав підготовче засідання на 09.02.2021 на 12-40.
Ухвалою від 09.02.2021 господарський суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.02.2021 на 14-30.
24.02.2021 господарським судом розпочато розгляд справи по суті.
В судове засідання 24.02.2021 прибув повноважний представник позивача та в режимі відеоконференції представник першого відповідача.
Представник другого відповідача у судове засідання не прибув, останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали суду залучено до матеріалів справи); клопотання від 2-го відповідача до суду не надходили.
24.02.2021 при розгляді справи по суті 1-м відповідачем заявлено клопотання від 09.02.2021 про долучення нових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
1-й відповідач не обґрунтував неможливість подання доказів у встановлений законом строк та не навів поважних причин неможливості заявити відповідне клопотання в підготовчому провадженні.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
За таких обставин, клопотання 1-го відповідача від 09.02.2021 про долучення нових доказів, залишається судом без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників позивача та 1-го відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:
Фактичні обставини встановлені судом:
- на підставі свідоцтва про право власності від 20.02.2002, виданого виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, об`єкт нерухомого майна - рубіжанський ринок, який розташований за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94, належить дочірньому підприємству «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств (позивачу), і складається з адміністративної будівлі, магазинів, павільйонів, критих прилавків, відкритих прилавків, вбиральні, огорож та споруд;
- в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 2,9810 га (п. 2 договору оренди);
- договір оренди укладено на 10 років; після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору);
- земельна ділянка була передана в оренду для розміщення ринку (п. 14 договору оренди);
- між сторонами договору був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки;
- кадастровий номер земельної ділянки в Договорі оренди землі від 08.11.2006 первісно не було вказано, що відповідало вимогам законодавства на час його укладення;
- загальний розмір вилучених ділянок з земельної ділянки що орендувалась ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ складав 0,0197 га.;
2. Інші умови вищевказаного договору, не порушені даною додаткової угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання;
Дана додаткова угода вступає в силу з моменту підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору оренди землі;
- таким чином, додатковою угодою від 02.09.2008 до договору оренди землі від 08.11.2006 був скоригований розмір площі орендованої позивачем земельної ділянки, яка склала 2,9613 га;
- вищевказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, оскільки встановлені рішенням господарського суду Луганської області від 17.11.2020 у справі № 913/411/20 (між тими ж сторонами), яке набрало законної сили;
- у зв`язку із зменшенням розміру земельної ділянки, яка первісно була передана в оренду позивачу, рішенням Рубіжанської міської ради від 30.03.2016 № 9/50 надано дозвіл ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 2,9609 га із земель комунальної власності з метою передачі в оренду для розміщення рубіжанського ринку, розташованої за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, б. 94;
- 30.09.2016 (до закінчення строку договору оренди землі від 08.11.2006) відповідач звернувся до міського голови із заявою, в якій просив поновити договір оренди землі на земельну ділянку, загальною площею 2,9613 га, яка розташована у м. Рубіжне за адресою: вул. Визволителів, 94, та буде використовуватися для розміщення ринку;
- рішенням господарського суду Луганської області від 17.11.2020 у справі № 913/411/20, у задоволенні позову про визнання додаткової угоди недійсною відмовлено; рішення суду набрало законної сили та не оскаржувалось;
- 13.03.2019 вказаний Проект землеустрою був поданий позивачем до Рубіжанської міської ради Луганської області для оформлення за ним права оренди на цю земельну ділянку;
- у встановлений законом (ч. 6 ст. 123 ЗК України) двотижневий строк Рубіжанською міською радою не було прийнято рішення про надання земельної ділянки у користування або про відмову у наданні земельної ділянки у користування позивачу;
- позивач звернутися до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Рубіжанської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (справа № 360/2669/19);
- не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (справа №360/5438/19);
- у своєму рішенні Луганський окружний адміністративний суд звернув увагу не те, що відповідно до ч. 14 ст. 123 ЗК України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Однак, Рубіжанська міська рада протиправно відмовила позивачу у затвердженні проекту землеустрою та наданні в оренду земельної ділянки;
- Рубіжанська міська рада рішення суду не виконала, питання про затвердження проекту землеустрою та про надання в оренду позивачу земельної ділянки не розглянула;
- 04.11.2020 Рубіжанська міська рада прийняла рішення № 118/10 про передачу вказаної земельної ділянки 2-му відповідачу у постійне користування; рішення мотивоване наявністю клопотання 2-го відповідача від 09.12.2009 та рекомендацією постійної комісії ради з питань житлово-комунального господарства … та земельних відносин від 01.04.2020;
- на підставі рішення Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 за 2-м відповідачем здійснено державну реєстрацію права постійного користування вказаною земельною ділянкою; запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.11.2020 № 39083006;
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами (завіреними копіями документів), поданими суду сторонами за позовом: свідоцтвом про право власності від 20.02.2002 (т. 1, а.с. 9); договором оренди землі від 08.11.2016 з актом приймання-передачі (т. 1, а.с. 10-13); рішенням Рубіжанської міської ради від 26.10.2016 № 16/20 (т. 1, а.с. 14); додатковою угодою від 14.11.2016 (т. 1, а.с. 15); рішенням Рубіжанської міської ради від 30.03.2016 № 9/50 (т. 1, а.с. 16); витягом з Державного земельного кадастру (т. 1, а.с.19-22); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 23); рішеннями Луганського кружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 360/2669/19 та від 02.06.2020 у справі № 360/5438/19, постановами Першого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 360/2669/19 та від 15.09.2020 у справі № 360/5438/19 (т. 1, а.с. 24-53); листом позивача від 16.09.2020 № 114 (т. 1, а.с. 54); двома рішеннями Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 та № 118/11 (т. 1, а.с. 55-56); Інформацією з Державного земельного кадастру від 12.11.2020 (т. 1, а.с. 57); Відомостями з Державного реєстру речових прав (т. 1, а.с. 58-59); рішенням Рубіжанської міської ради від 18.12.2019 № 101/109 (т. 1, а.с. 184); рішенням господарського суду Луганської області від 17.11.2020 у справі № 913/411/20 (т. 1, а.с. 221).
Частиною 1 статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Згідно з ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
В силу абзацу 2 частини 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Позивач з 2002 року є власником об`єктів нерухомості рубіжанського ринку (будівель ринкової інфраструктури), які розташований за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94.
З 2006 року позивач орендував у 1-го відповідача земельну ділянку, на якій розташовані його об`єкти нерухомості за вказаною адресою.
Однак, у встановлений законом (ч. 6 ст. 123 ЗК України) двотижневий строк Рубіжанською міською радою не було прийнято рішення про надання земельної ділянки у користування або про відмову у наданні земельної ділянки у користування позивачу.
Суд звертає увагу не те, що відповідно до ч. 15 ст. 123 ЗК України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 360/2669/19, яке набрало законної сили, було зобов`язано Рубіжанську міську раду розглянути питання про надання в оренду земельної ділянки Дочірньому підприємству «Рубіжанський ринок» ЛОССТ.

Однак, Рубіжанська міська рада протиправно відмовила позивачу у затвердженні проекту землеустрою та наданні в оренду земельної ділянки (рішенням Рубіжанської міської ради від 18.12.2019 № 101/109).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі № 360/5438/19, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанської міської ради від 18.12.2019 № 101/109, зобов`язано Рубіжанську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні Рубіжанської міської ради Луганської області питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки Дочірньому підприємству «Рубіжанський ринок» ЛОССТ, розташованої за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, буд. 94. для розміщення об`єкту нерухомого майна (Рубіжанський ринок).

Однак, Рубіжанська міська рада рішення суду не виконала (проігнорувала), питання про затвердження проекту землеустрою та про надання в оренду позивачу земельної ділянки не розглянула.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Замість розгляду питання про затвердження проекту землеустрою та про надання в оренду позивачу земельної ділянки, Рубіжанська міська рада прийняла рішення від 04.11.2020 № 118/10 про передачу вищевказаної земельної ділянки 2-му відповідачу у постійне користування.

Таким чином, Рубіжанською міською радою прийнято вказане рішення у супереч вищенаведеним положенням ст. 129-1 Конституції України, ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, що порушує права позивача як власника об`єктів нерухомості, які розташовані на вказаній земельній ділянці.

За таких обставин, вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 «Про передачу в постійне користування земельної ділянки комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради», підлягають задоволенню.

За аналогічних підстав підлягають задоволенню вимоги про визнання незаконними та скасування рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.11.2020 № 118/11 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради».

Доводи 2-го відповідача якими він заперечує проти позову (про незаконність поновлення договору оренди земельної ділянки; про те, що позивач не мав переважного права на поновлення договору оренди землі; про те, що деяким підприємцям у 2019 році надано дозволи на розробку проектів землеустрою; про важливі обставини, встановлені рішеннями господарського суду Луганської області у справах № 913/146/20, № 913/195/20, № 913/197/20, та інші не приймаються судом до уваги у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Доводи 2-го відповідача про незаконність поновлення договору оренди земельної ділянки та про те, що позивач не мав переважного права на поновлення договору оренди землі, не стосуються обставин на підставі яких судом визнані незаконними та скасовані оспорювані рішення 1-го відповідача.

Доводи про те, що деяким підприємцям у 2019 році надано дозволи на розробку проектів землеустрою не приймаються судом до уваги у зв`язку з тим, що у відповідності до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 826/5737/16: «Надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом договору оренди за умови досягнення сторонами згоди щодо умов такого договору».

Доводи про важливі обставини, встановлені рішеннями господарського суду Луганської області у справах № 913/146/20, № 913/195/20, № 913/197/20, не приймаються судом до уваги, так як рішення господарського суду Луганської області у справах № 913/146/20 та № 913/197/20 не набрали законної сили, а рішення у справі № 913/195/20 скасовано апеляційною інстанцією.

Інші доводи, на які посилається 2-й відповідач заперечуючи проти позову були предметом дослідження та не приймаються судом за необґрунтованістю.

Господарський суд звертає увагу не те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Щодо позовної вимоги позивача про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою:

На підставі рішення Рубіжанської міської ради від 04.11.2020 № 118/10 за 2-м відповідачем здійснено державну реєстрацію права постійного користування вказаною земельною ділянкою; запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.11.2020 № 39083006.

Обґрунтовуючи вищевказану вимогу, визначаючи її належним та ефективним способом захисту порушених прав позивач послався на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема на постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 3567/2022/15-ц, від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16.

Проте суд вважає наведені посилання позивача помилковими, такими, що не відповідають чинному законодавству в сфері реєстрації речових прав і не можуть призвести до відновлення порушеного права, з огляду на наступне:

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Законом України від 05.12.2019 № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 (далі Закон України № 1952) викладено у новій редакції.

Так, відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню (абз 1).

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону (абз. 2).

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (абз. 3).

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав (що має місце у даній справі);

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, суд вважає, що з 16.01.2020 законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак позивач помилково зазначив про необхідність застосування вказаного способу судового захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Крім того суд враховує, що додатковим підтвердженням наведеного висновку є пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 05.12.2019 № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення:

1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень,

тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Зважаючи на те, що з 16.01.2020 матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, суд вважає, що наразі відсутні підстави для застосування судом до спірних правовідносин у цій справі правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 29.05.2019 у справі № 3567/2022/15-ц, від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, оскільки неоднакове правове регулювання відносин (різні редакції статті 26 Закону України № 1952) виключає їх подібність.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі 905/633/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, у задоволенні вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою, слід відмовити у зв`язку з неналежним способом захисту порушених прав.

Разом з цим, відповідно до вимог абзацу 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону, який набрав чинності з 16.01.2020), ухвалюючи дане рішення про скасування документу (рішення 1-го відповідача), на підставі якого проведено державну реєстрацію права, суд одночасно припиняє цим рішенням речові права 2-го відповідача (право постійного користування земельною ділянкою).

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 4204,00 грн (пропорційно кількості задоволених позовних вимог; було заявлено три немайнові вимоги, з них задоволено дві) підлягають відшкодуванню з відповідачів у рівних частинах по 2102,00 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконними та скасувати рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.11.2020 № 118/10 «Про передачу в постійне користування земельної ділянки комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради» та від 04.11.2020 № 118/11 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради Луганської області»;

3. Припинити комунальному підприємству «Ринок» Рубіжанської міської ради» (93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 18, кв. 19, ідентифікаційний код 32026124) речове право право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :09:003:0171, площею 2,9295 га, місце розташування: Луганська область, м. Рубіжне, вулиця Визволителів, 94, яке (речове право) зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.11.2020, номер запису 39083006.

3. В решті позову (про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) відмовити.

4. Стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області (93000, Луганська область, м. Рубіжне, пл. Володимирська, 2, ідентифікаційний код 26023286) на користь дочірнього підприємства «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств (93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94, ідентифікаційний код 01547924) витрати на судовий збір в сумі 2102 грн; наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Стягнути з комунального підприємства «Ринок» Рубіжанської міської ради» (93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 18, кв. 19, ідентифікаційний код 32026124) на користь дочірнього підприємства «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств (93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94, ідентифікаційний код 01547924) витрати на судовий збір в сумі 2102 грн; наказ видати після набрання рішенням законної сили.

24 лютого 2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 05 березня 2021 року і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко