РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2021Справа № 910/19767/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Інтер-Арм Інжинірінг"

2. ОСОБА_1

про стягнення 268 900,14 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Інтер-Арм Інжинірінг" (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 268 900,14 грн., з яких: 124 088,55 грн. - заборгованість за кредитом, 144 811,59 грн. - заборгованість за відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов Договору про надання овердрафту № 015/30650/246238 від 23.10.2014 року в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків, а також порушенням відповідачем-2 умов підписаного між ним та кредитодавцем договору поруки № 015/30650/246238/1П від 23.10.2014 року, укладеного на забезпечення виконання вищенаведеного договору про надання овердрафту. Враховуючи означені обставини, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення спірної суми заборгованості з позичальника (відповідача-1) та поручителя (відповідача-2) солідарно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2020 року відповідно до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України зобов`язано Відділ реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (відповідача-2).

З урахуванням того, що 04.01.2021 року до суду надійшла інформація щодо місця проживання фізичної особи ОСОБА_1 , ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі № 910/19767/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

27.01.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача-2 від 22.01.2021 року, в якому останній, посилаючись на пропуск позивачем загального строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом, просив застосувати строк позовної давності до пред`явлених Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" вимог та відмовити у задоволенні зазначеного позову на цій підставі.

17.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача від 04.02.2021 року № 114-43/3-135731 проти застосування наслідків спливу строку позовної давності в даній справі, в яких Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" вказало на безпідставність та необґрунтованість відповідного клопотання відповідача-2.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від сторін не надходило.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 11.01.2021 про відкриття провадження у справі № 910/19767/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з відповідним трек-номером 537 на адресу місцезнаходження відповідача-1, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02088, місто Київ, вулиця Івана Дяченка, будинок 20Б.

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 537 вручене Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Інтер-Арм Інжинірінг" не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення, зокрема, відповідача-1 про розгляд справи.

Водночас факт обізнаності відповідача-2 про розгляд справи підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення з трек-номером 545, а також поданим до суду клопотанням ОСОБА_1 від 22.01.2021 року про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі мали право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 11.01.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2021 року, не подали до суду відзивів на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами щодо подання вказаних заяв по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке у подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Інтер-Арм Інжинірінг" був укладений договір про надання овердрафту № 015/30650/246238 (далі - Договір), за умовами якого позивач надав відповідачу-1 можливість використання овердрафту протягом строку його доступності в межах поточного ліміту, а Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Інтер-Арм Інжинірінг" зобов`язалося використовувати овердрафт за цільовим призначенням з дотриманням вимог законодавства України, погасити овердрафт, сплатити проценти за його користування та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені цим Договором у передбачені ним строки, але не пізніше дати закінчення строку овердрафту.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Розділом "визначення термінів" передбачено, що: дата закінчення строку доступності овердрафту - 22.10.2017 року включно або інший передостанній день дати закінчення строку овердрафту; строк доступності овердрафту - період часу, протягом якого позичальник має право здійснювати платежі з поточного рахунку в межах поточного ліміту; дата закінчення строку овердрафту - 23.10.2017 року або інший останній день погашення заборгованості за Договором (погашення овердрафту/кредитної заборгованості, сплати процентів за користування овердрафтом/кредитною заборгованістю, комісій, пені, штрафів та інших передбачених Договором платежів у т.ч. відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов Договору та/або Договорів забезпечення), передбачений пунктами 5.9, 8.1 Договору; кредитна заборгованість - сума заборгованості позичальника, що відповідає сумі дебетового сальдо на дату закінчення строку овердрафту та/або на дату скасування максимального та поточного ліміту відповідно до умов пункту 8.3 Договору, та обліковується на рахунку для обліку кредитів; максимальний строк безперервного дебетового сальдо - максимально строк безперервного дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника, що встановлюється в межах строку овердрафту та становить 90 календарних днів; овердрафт - форма кредитування позичальника, яка полягає у здійсненні платежів (переказів) з поточного рахунку в межах обумовленої максимальним лімітом та поточним лімітами суми, в разі відсутності (недостатності) грошових коштів на поточному рахунку; максимальний ліміт - максимальний розмір овердрафту, у межах якого встановлюється поточний ліміт; поточний ліміт - розмір овердрафту, що встановлюється на певний проміжок часу відповідно до умов Договору та в межах якого позичальник має відновлюване право здійснювати платежі з поточного рахунку у разі відсутності (недостатності) на ньому грошових коштів.

За умовами пункту 1.3 цієї угоди максимальний ліміт за Договором складає 125 000,00 грн., у межах якого встановлюється поточний ліміт. Поточний ліміт за Договором не може перевищувати 90 % від середньомісячних надходжень за останні дванадцять календарних місяців на всі поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора (якщо строк наявності відкритого поточного рахунку становить менше дванадцяти місяців, то розрахунок середньомісячних надходжень проводиться з урахуванням фактичного строку наявності відкритого поточного рахунку). На дату укладення Договору поточний ліміт дорівнює максимальному ліміту. Позичальник має право використовувати овердрафт при наявності встановленого максимального ліміту та поточного ліміту. У разі скасування максимального та поточного лімітів позичальник не має права використовувати овердрафт.

З моменту виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку кредитор є таким, що надав позичальнику овердрафт. Дебетове сальдо, зафіксоване на поточному рахунку на кінець кожного календарного дня, є заборгованістю позичальника за овердрафтом (пункт 1.4 даного правочину).

Відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 означеного Договору строк овердрафту: з дати виконання позичальником умов, передбачених пунктом 2.1 Договору, по дату закінчення строку овердрафту (включно); строк доступності овердрафту: з дати початку строку овердрафту, визначеною згідно з пунктом 1.5 Договору, по дату закінчення строку доступності овердрафту (включно).

Згідно з пунктом 1.10 Договору позичальник зобов`язаний забезпечити щомісячне надходження грошових коштів на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора, у розмірі не менше 90 % від сукупного обсягу безготівкових надходжень грошових коштів по всіх наявних поточних рахунках позичальника та підтримувати зазначений показник в розрахунку за останні три місяці до повного виконання позичальником зобов`язань за Договором. При цьому, до обсягу безготівкових надходжень на всі поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора, не зараховуються: кредитні кошти, кошти, отримані за рахунок надання/повернення фінансової допомоги, а також кошти, перераховані з депозитних рахунків.

За умовами пункту 2.1 цього правочину максимальний ліміт встановлюється після виконання таких умов:

- сплати комісії, передбаченої пунктом 4.5 Договору (пункт 2.1.1);

- укладення договорів забезпечення відповідно до статті 3 Договору (пункт 2.1.2);

- набрання чинності договорами страхування на користь кредитора як вигодонабувача (здійснюється у випадках та відповідно до умов статті 3 Договору) (пункт 2.1.3).

Пунктом 3.1.1 Договору передбачено, що виконання зобов`язань позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за Договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений одразу ж після укладення Договору, між кредитором та ОСОБА_1 (далі - поручитель). Поручитель солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі Договору.

Так, судом встановлено, що на виконання означених умов Договору 23.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке у подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та поручителем - ОСОБА_1 , було укладено відповідний договір поруки № 015/30650/246238/1П, за умовами якого відповідач-2 зобов`язався відповідати перед позивачем солідарно з відповідачем-1 за виконання останнім своїх зобов`язань за Договором про надання овердрафту від 23.10.2014 року № 015/30650/246238.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору поруки у випадку повного чи часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку повного чи часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатній доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі (пункт 2.2 договору поруки від 23.10.2014 року № 015/30650/246238/1П).

Згідно з пунктом 7.2 договору поруки останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печаткою кредитора. Порука, встановлена договором, припиняється через 96 міс. від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобов`язання.

Судом встановлено, що після вчинення сторонами усіх вищенаведених умов Договору про надання овердрафту від 23.10.2014 року № 015/30650/246238 (зокрема, пунктів 2.1, 3.1.1), позивач виконав взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним Договором, надавши відповідачу-1 можливість протягом строку доступності овердрафту використати його в межах поточного ліміту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, належним чином засвідченою копією банківської виписки по рахунку вказаного відповідача від 13.07.2020 року та розрахунком заборгованості за цим Договором.

У пунктах 4.1 та 4.2 Договору його сторони погодили, що процентна ставка за користування овердрафтом становить 19 % річних. У разі скасування максимального та поточного лімітів згідно підстав, зазначених в підпунктах 8.2.1-8.2.7 пункту 8.2 Договору, в порядку, передбаченому пунктом 8.3 Договору, з дати скасування лімітів - процентна ставка становить 40 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Нарахування процентів за овердрафтом здійснюється щоденно на фактичну заборгованість позичальника за овердрафтом протягом всього строку наявності безперервного дебетового сальдо.

За умовами пункту 4.3 даного правочину при розрахунку процентів враховується день виникнення безперервного дебетового сальдо та не враховується останній день наявності безперервного дебетового сальдо.

Згідно з пунктом 4.4 Договору позичальник сплачує проценти щомісяця в день, що відповідає календарному дню відкриття поточного рахунку, а саме 23 числа (якщо календарний день відкриття поточного рахунку у поточному місяці відсутній, то таке погашення відбувається в останній календарний день поточного місяця) з врахуванням наступних періодів: у першому календарному місяці користування овердрафтом - за період з дня надання овердрафту по день, що передує календарному дню відкриття поточного рахунку; у наступних календарних місяцях - за період з календарного дня відкриття поточного рахунку попереднього місяця (включно) по день, що передує календарному дню відкриття поточного рахунку; в останній календарний місяць користування овердрафтом/кредитною заборгованістю - за період з календарного дня відкриття поточного рахунку попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення овердрафту/кредитної заборгованості.

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору протягом строку овердрафту позичальник зобов`язаний здійснювати погашення овердрафту не пізніше останнього дня максимального строку безперервного дебетового сальдо. Всі зобов`язання позичальника щодо погашення будь-якої заборгованості за Договором повинні бути виконані не пізніше дати закінчення строку овердрафту. Погашення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, що надходять на поточний рахунок позичальника. Овердрафт є погашенням у випадку відсутності на поточному рахунку дебетового сальдо.

За умовами пункту 5.4 цієї угоди у разі непогашення овердрафту в дату закінчення строку овердрафту, з наступного банківського дня після закінчення строку овердрафту максимальний ліміт та поточний ліміт є скасованими та застосовуються наслідки, передбачені підпунктами 8.3.1-8.3.3 пункту 8.3 Договору.

У пункті 8.1 вказаного правочину його сторони погодили, що у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за Договором, обставин, передбачених пунктом 8.2 Договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов`язання позичальника за Договором не будуть виконані, максимальний ліміт та поточний ліміт скасовуються, а дата закінчення строку овердрафту є такою, що настала.

Відповідно до підпункту 8.3.1 пункту 8.3 Договору з дати скасування лімітів постачальник втрачає право на користування овердрафтом, заборгованість за овердрафтом, у разі наявності дебетового сальдо, є кредитною заборгованістю та переноситься для обліку на рахунок для обліку кредитів, а нараховані проценти за користування овердрафтом переносяться на відповідні рахунки нарахованих доходів.

За змістом підпункту 8.3.3 пункту 8.3 цього правочину з дати скасування максимального ліміту та поточного ліміту та до повного погашення кредитної заборгованості позичальник сплачує проценти в розмірі, що передбачений пунктом 4.1 Договору, які нараховуються кредитором щомісячно на суму кредитної заборгованості, з урахуванням періодів, визначених пунктом 4.4 Договору.

Судом також встановлено, що 20.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке у подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Інтер-Арм Інжинірінг" укладено Додаткову угоду № 015/30650/246238/1 до Договору, в якій вказані контрагенти домовились з 23.03.2015 року викласти пункт 4.1 статті 4 цього Договору в наступній редакції: "Процентна ставка за користування овердрафтом становить 30 % річних. У разі скасування максимального та поточного лімітів згідно підстав, зазначених у підпунктах 8.2.1-8.2.7 пункту 8.2 Договору, в порядку, передбаченому пунктом 8.3 Договору, з дати скасування лімітів - процентна ставка становить 40 % річних. Тип процентної ставки - фіксована".

Крім того, у вказаній Додатковій угоді позивач та відповідач-1 домовились підпункт 8.2.5 пункту 8.2 статті 8 Договору викласти у редакції, згідно з якою настання обставин, що не залежать від волі сторін, за яких стає неможливим або обмеженим доступ кредитора до джерел фінансування у валюті овердрафту, та/або вартість ресурсів, які залучає кредитор (у тому числі на міжбанківському ринку) перевищує розмір процентної ставки за Договором, та/або інші зміни в діяльності кредитора чи позичальника, в ситуації в Україні або в законодавстві України, які ставлять під загрозу, унеможливлюють або можуть унеможливити виконання сторонами або окремою стороною своїх обов`язків за Договором (випадки дестабілізації ринку) та/або погіршення фінансового стану, платоспроможності і кредитоспроможності позичальника (визначається за методикою кредитора, в тому числі відповідно до вимог Національного банку України та законодавства України) порівняно з датою укладання Договору, яке створює загрозу невиконання або невчасного виконання позичальником зобов`язань за Договором.

За умовами пункту 5 вказаної Додаткової угоди остання вступає в силу з моменту її укладання сторонами в письмовій формі і є невід`ємною частиною Договору.

Слід також зазначити, що 20.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке у подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та відповідачем-2 укладено Додаткову угоду № 015/30650/246238/1П/1 до договору поруки, в якій вказані контрагенти домовились внести зміни до наведеного договору поруки та викласти його підпункт 1.1.2 пункту 1 в наступній редакції: "сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 30 % річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, в т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором".

У той же час з матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 своїх зобов`язань за вищезазначеним Договором про надання овердрафту від 23.10.2014 року № 015/30650/246238 належним чином не виконав, а саме: у визначені Договором строки не погасив овердрафт/кредитну заборгованість та не сплатив проценти за користування овердрафтом/кредитною заборгованістю. У зв`язку з наведеними обставинами, у відповідача-1 перед позивачем виникла заборгованість за кредитом у розмірі 124 088,55 грн. та за відсотками - 144 811,59 грн.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою від 20.07.2020 року вих. № 114/5-192043 про дострокове виконання грошових зобов`язань за укладеним між ними Договором. Однак дана вимога була залишена Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Інтер-Арм Інжинірінг" без задоволення.

Крім того, матеріалами справи також підтверджується звернення позивача до поручителя - ОСОБА_1 з вимогою від 20.07.2020 року вих. № 114/5-192044 про дострокове виконання грошових зобов`язань за вищенаведеним Договором. Проте відповідачем-2 зазначена вимога також була залишена без задоволення. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Зважаючи на викладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про солідарне стягнення з відповідачів спірної суми заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України унормовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За умовами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, як було вказано вище, відповідач-1 своїх зобов`язань за Договором про надання овердрафту від 23.10.2014 року № 015/30650/246238 належним чином не виконав, заборгувавши таким чином позивачу 124 088,55 грн. за кредитом та 144 811,59 грн. за відсотками.

Щодо укладеного між позивачем та відповідачем-2 договору поруки від 23.10.2014 року № 015/30650/246238/1П, суд зазначає наступне.

За статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, в яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Докази наявності підстав для звільнення відповідача-2 від відповідальності за порушення умов вказаного договору поруки, у матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач, користуючись наданим йому за договором поруки та статтями 543, 554 ЦК України правом, правомірно звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за вищезазначеним договором овердрафту.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження сплати спірної суми заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що загальна сума боргу за вищезазначеним договором про надання овердрафту від 23.10.2014 року № 015/30650/246238, яка становить 268 900,14 грн. і включає 124 088,55 грн. заборгованості за кредитом та 144 811,59 грн. заборгованості за відсотками, підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідачі на момент прийняття рішення не надали документів на підтвердження погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за вищенаведеним кредитним договором у вказаному розмірі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом із тим, заява відповідача-2 про застосування до пред`явлених позивачем вимог наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 цього ж Кодексу передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було зазначено вище, за умовами Договору про надання овердрафту всі зобов`язання позичальника щодо погашення будь-якої заборгованості за Договором повинні бути виконані не пізніше дати закінчення строку овердрафту - 23.10.2017 року. Відтак, суд дійшов висновку про те, що початок строку позовної давності у даній справі слід обчислювати саме з означеної дати.

Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом із тим, згідно з пунктом 11.5 Договору про надання овердрафту від 23.10.2014 року № 015/30650/246238 до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у п`ять років.

Крім того, за умовами пункту 6.9 договору поруки від 23.10.2014 року № 015/30650/246238/1П до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у п`ять років.

Відтак, судом встановлено, що у наведених правочинах їх сторони погодили збільшення строку позовної давності до п`яти років.

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" згідно відмітки календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду, звернулося до господарського суду міста Києва з даним позовом 11.12.2020 року, суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності для спірних позовних вимог (до 23.10.2022 року) на момент їх пред`явлення не сплив.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів, у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Інтер-Арм Інжинірінг" та ОСОБА_1 про стягнення 268 900,14 грн. задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Інтер-Арм Інжинірінг" (02088, місто Київ, вулиця Івана Дяченка, будинок 20Б; ) та фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, місто Київ, вулиця Лєскова, будинок 9; ) 124 088 (сто двадцять чотири тисячі вісімдесят вісім) грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 144 811 (сто сорок чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн. 59 коп. заборгованості за відсотками, а також 4 033 (чотири тисячі тридцять три) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 04.03.2021 року.

Суддя В.С. Ломака