ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Черкаси справа № 925/1549/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В.,

за участю представника позивача Раілко С.В., адвокат, розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс»

до фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича

про стягнення 829786,20 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича про стягнення попередньої оплати за невиконання зобов`язання з поставки плодів бузини сушеної урожаю 2020 року згідно з договором поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю №5 від 03.06.2020 у розмірі 829786,20 грн, з яких: 716680,00 грн попередньої оплати, 7166,80 грн інфляційних, 4170,84 грн 3% річних, 101768,56 грн неустойки, та відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у сумі 12446,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору поставки, позивач здійснив передоплату товару на суму 1 012 000,00 грн, проте відповідач поставку товару здійснив частково на суму 295 320,00 грн, не виконавши зобов`язання щодо передачі оплаченого товару, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, обов`язок зі сплати яких передбачено діючим законодавством.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.12.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

18.01.2021 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі та просить продовжити строк для надання відзиву та вважати, що строк подання відзиву відповідачем в умовах введення карантину на території України, у зв`язку з пандемією дотримано.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.01.2021 відзив фізичної особи-підприємця Шпака А.С. залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою від 19.01.2021, суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 17.02.2021.

11.02.2021 представник позивача надіслав до суду заяву від 11.02.2021, у якій просить суд вирішити питання про визначення та розподіл між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі.

Представник відповідача у судове засідання 17.02.2021 не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвала суду від 20.01.2021 отримана відповідачем особисто 08.02.2021, що підтверджене повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. А відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 між фізичною особою-підприємцем Шпак Анатолієм Сергійовичем (постачальником, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» (покупцем, позивач у справі), в особі директора Бойко Д.Д., що діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю №5 (надалі - договір, а.с. 9-12), за умовами якого постачальник зобов`язався передати вироблену (перероблену) ним продукцію, зазначену в пункті 1.3 цього договору, а покупець зобов`язався прийняти зазначену продукцію й оплатити постачальнику її вартість.

Товаром, що поставляється за даним договором є продукція власного виробництва врожаю 2020 року (далі - товар) (пункт 1.2 договору).

У порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцеві наступну продукцію українського походження: найменування товару - висушена ягода бузини, одиниця виміру товару - залікова тонна, кількість товару - 15 тонн +-10% (пункт 1.3 договору).

Термін поставки товару з 15 серпня до 15 вересня 2020 року включно. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця в письмовому вигляді про орієнтовну дату початку підготовки врожаю (товару) до поставки (відвантаження) не менш ніж за 15 днів до такої дати, а у випадку зміни у зв`язку з непередбачуваними обставинами (погодні умови і т.д.), додатково повідомити про нову дату (пункт 2.5 договору).

Поставка відповідної партії товару вважається здійсненою у момент підписання між покупцем та постачальником акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідної партії товару на умовах поставки передбачених цим договором. Умовами поставки товару визначено EXW (згідно ІНКОТЕРМС 2010) - склад постачальника. Сторонами також може бути погоджено умову поставки СРТ - перевезення (доставка) товару до місця (пункту) її передачі (отримання) здійснюються за рахунок покупця (пункти 2.6, 3.3 договору).

Ціна товару встановлюється за домовленістю сторін та сторони погодили, що ціна товару визначеного даним договором є фіксованою на момент підписання договору та становить 75 грн за 1 кг товару (75000 грн за 1 тонну товару). Загальна вартість договору становить 1125000,00 грн (пункти 5.2, 5.3 договору).

Покупець здійснює часткову оплату вартості товару покупцю на умовах попередньої оплати у сумі 562000,00 грн протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору. Повну оплату товару покупець здійснює по фактичній заліковій вазі фактично поставленого (отриманого) товару протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару (пункти 5.4, 5.5 договору).

У разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення поставки (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 9.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Позивачем здійснена попередня оплата за товар на загальну суму 1 012 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №191 від 04.06.2020 на суму 200000,00 грн (а.с. 13); №192 від 05.06.2020 на суму 362000,00 грн (а.с. 14); №321 від 04.09.2020 на суму 150000,00 грн (а.с. 15); №357 від 18.09.2020 на суму 300000,00 грн (а.с. 16).

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу плоди бузини сушені урожаю 2020 року у кількості 2760 кг на суму 295320,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №03/09-1 від 03.09.2020 (а.с. 18).

Під час поставки зазначеної партії товару видаткова накладна №03/09-1 від 03.09.2020 не була підписана відповідачем. Позивач направив засобами поштового зв`язку відповідачу супровідним листом №28/10/20 від 28.10.2020 два примірники видаткової накладної №03/09-1 від 03.09.2020 для підпису (а.с. 19). Однак відповідач видаткову накладну не підписав та не повернув позивачу його примірник. Обставина щодо постачання товару відповідачем у кількості 2,760 тон на загальну суму 295320,00 грн визнається позивачем.

Поставка іншої частини товару відповідачем здійснена не була, вартість оплаченого але недопоставленого товару складає 716 680,00 грн (1012000,00-295320,00).

28.10.2020 позивач надіслав на адресу відповідача пропозицію, у якій позивачем було запропоновано відповідачу розірвати договір №5 (поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю) від 03.06.2020 та повернути позивачу грошові кошти у розмірі 716680,00 грн, сплачені як попередня оплата за договором (а.с. 20-21).

Зазначена пропозиція була отримана відповідачем 02.11.2020, що підтверджується інформацією, яка розміщена на веб-сторінці ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового повідомлення з ідентифікатором 623 (а.с. 23). Вказана пропозиція залишена без відповіді та задоволення.

На час звернення позивача з позовом відповідач іншу частину оплачених добрив на суму 716680,00 грн позивачу не поставив та не повернув сплачені ним кошти. Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо передачі покупцю (позивачу) товару стало підставою для звернення позивача до суду з метою захисту прав та порушеного господарського інтересу, та відновлення свого становища.

Предметом спору у справі є вимога позивача про повернення попередньої оплати за укладеним між позивачем та відповідачем договором.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини першої статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов договору позивач здійснив попередню оплату вартості товару у сумі 1012000,00 грн.

За умовами договору відповідач зобов`язався поставити позивачу товар у термін з 15.08.2020 до 15.09.2020 включно. Водночас, як встановлено судом відповідач поставив частину узгодженої у договорі кількості товару на суму 295320,00 грн, та належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо поставки товару у визначений у договорі строк у повному обсязі.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач направив відповідачу вимогу про повернення попередньої оплати, яку відповідач не виконав. З огляду на наведені положення статті 693 Цивільного кодексу у відповідача виник обов`язок з повернення цих коштів. Оскільки відповідач кошти добровільно не повернув, відтак, вимога позивача про примусове стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 716680,00 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару передбачена договором у вигляді сплати неустойки у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення поставки.

На підставі наведених положень договору та закону позивач нарахував відповідачу 101768,56 грн пені за період прострочення з 16.09.2020 до 25.11.2020 на загальну суму заборгованості 716680,00 грн. Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, суд встановив, що розрахунок пені проведений позивачем невірно, тому до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 16683,37 грн. У решті вимоги про стягнення пені суд відмовляє за необґрунтованістю.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 4170,84 грн 3% річних за період прострочення з 16.09.2020 до 25.11.2020 та 7166,80 грн інфляційних за період прострочення з 01.10.2020 до 31.10.2020, які просить стягнути з відповідача.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося. За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. При цьому у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 Цивільного кодексу України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 Цивільного кодексу України.

Розрахунок про нарахування інфляційних і річних перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок виконано вірно, отже вимога позивача про стягнення 4170,84 грн 3% річних та 7166,80 грн інфляційних підлягає до задоволення.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» підлягають до часткового задоволення у розмірі 716 680,00 грн попередньої оплати, 16683,37 грн пені, 7166,80 грн інфляційних, 4170,84 грн 3% річних.

В силу частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Відповідно до частин 11, 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

За таких обставин суд вважає, що застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у даному спорі є правомірним та відповідає праву позивача.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 11170,52 грн.

Керуючись статтями 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» (вул. Чехова, 29, офіс 302, м. Вінниця, 21000, ідентифікаційний код 37979491) 716 680,00 грн попередньої оплати, 16683,37 грн пені, 7166,80 грн інфляційних втрат, 4170,84 грн 3% річних та 11170,52 грн судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, до моменту його виконання нараховувати відповідачу (боржнику) три відсотки річних та інфляційні втрати від суми попередньої оплати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 04.03.2021

Суддя О.І.Кучеренко