РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1151/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження

за позовом: Приватного підприємства дім «Торговий дім «Фонтекс-Агро»,

вул. Малиновського, буд. 30-А, м. Чернігів, 14020

до відповідача: Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вул. Київська, буд. 17, м. Чернігів, 14005; e-mail:

про стягнення 894485,09 грн

За участю представників:

від позивача: Судак Д.Г.-адвокат, довіреність № 1 від 04.01.2021

від відповідача: Шокур А.Ю.- адвокат, довіреність № 04/01/21-1 від 04.01.2021

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Приватне підприємство «Торговий дім «Фонтекс-Агро» звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 894485,09 грн боргу, в тому числі 818067,12 грн основної заборгованості, 40746,47 грн 3 % річних, 35671,50 грн інфляційні втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №UA-2018-08-10-001073-b/35 від 28.08.2018.

Ухвалою суду від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.01.2021.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 07.12.2020.

У судовому засіданні 05.01.2021 суд задовольнив усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання для можливого мирного врегулювання спору та постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.01.2021, про що повідомив учасників справи під розписки від 05.01.2021.

У судове засідання 19.01.2021 уповноважені представники сторін не з`явилися.

До початку підготовчого засідання через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання від 18.01.2021 №015-11/1151 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному і неможливістю його явки у судове засідання.

Суду судовому засіданні задовольнив клопотання відповідача та постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 01.02.2021, про що повідомив учасників справи ухвалою від 19.01.2021.

До початку підготовчого засідання у справі через канцелярію суду від позивача надійшло письмове клопотання від 29.01.2021 про залучення доказів до матеріалів справи.

Суд клопотання позивача задовольнив та долучив до матеріалів справи подані докази.

Суд у судовому засіданні 01.02.2021 задовольнив усне клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання для надання можливості ознайомитися з поданими доказами та постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та про відкладення підготовчого засідання на 08.02.2021, про що повідомив учасників справи під розписки від 01.02.2021.

У судовому засіданні 08.02.2021 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.02.2021, про що повідомив учасників справи під розписки від 08.02.2021.

У судовому засіданні 17.02.2021 представником відповідача заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень від 17.02.2021 №015-11.

Суд задовольнив усне клопотання представника відповідача та долучив до матеріалів справи письмові пояснення відповідача.

У письмових поясненнях відповідач зокрема, зазначає, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем своїх обов`язків по оплаті поставленого товару (відсутність прострочення боржника, невиконання (неналежного) виконання обов`язків боржником), а тому даний позов подано до суду передчасно. Позивач не виконав належним чином своїх зобов`язань за умовами договору, оскільки мав окрім фактичної передачі товару направити поштою з описом вкладення на адресу покупця рахунок для оплати, документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, ТТН, інші первинні документи, а також зареєструвати податкові накладні в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. Лише після виконання постачальником вимог п. 4.2., 5.4., 11.7. договору та після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі, позивач мав би право стверджувати про невиконання відповідачем п.4.1 та 4.3. договору. Тож, за відсутності доказів виконання позивачем своїх обов`язків відповідно до умов договору у відповідача не настав строк зі свого обов`язку перед позивачем щодо оплати товару, через, що не можливо стверджувати про наявність прострочення, лише за умови існування якої наступають відповідні наслідки у вигляді відповідальності зі сплати інфляційних втрат та 3% річних.

Суд у судовому засіданні 17.02.2021 постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 24.02.2021.

У судовому засіданні 24.02.2021 суд розглянув дану справу по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 894485,09 грн боргу, в тому числі 818067,12 грн основної заборгованості, 40746,47 грн 3 % річних, 35671,50 грн інфляційні втрат, за неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №UA-2018-08-10-001073-b/35 від 28.08.2018 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений позивачем товар.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин та неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару.

Як свідчать матеріали справи, 28.08.2018 між Приватним підприємством «Торговий дім «Фонтекс-Агро» (постачальник) та Дочірнім підприємством "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №UA-2018-08-10-001073-b/35 (далі - договір) (т.1 а.с.11-16).

Відповідно до п.1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари «Дизельне паливо» (надалі - Договір).

Найменування (номенклатура, асортимент) товару ДК 021:2015 (09134200-9) дизельне паливо. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору становить 150 000 (л). Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору (п.1.2 договору).

Пунктами 3.1.-3.2. договору передбачено, що ціна цього договору становить 3 780 000,00 гривень, в тому числі ПДВ - 630 000,00 гривень, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару. Загальна вартість товару за цим Договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього Договору.

Додатковою угодою №1 від 08.10.2018 до договору сторони внесли зміни до п.3.1. договору та виклали даний пункт у наступній редакції: ціна цього договору становить 4105437,84 гривень, в тому числі ПДВ - 684239,64 гривень.

Відповідно до п. 4.1.-4.4. договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів (у тому числі електронних) постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені покупцю збитки (витрати).

Сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 банківських днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначений в п. 4.1., п. 4.2. цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від замовника на відповідні цілі. У випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

У разі недостатності суми проведеного покупцем на постачальника платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги постачальника у такій черговості: за будь - яких умов у першу чергу сплачується (погашається) сума основного боргу; всі інші нарахування та платежі сплачуються (погашаються) виключно після сплати (погашення) суми основного боргу.

Відповідно до п. 5.1. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (склад покупця, транспортні витрати за рахунок постачальника). Покупець надає постачальнику письмову заявку. У заявці покупця вказується: найменування товару; кількість товару; найменування структурного підрозділу, до складу якого постачається товар; адреса місця постачання; перелік матеріально-відповідальних осіб, що уповноважені покупцем одержувати товар. Постачальник розглядає заявку покупця в триденний строк та акцептує її або надає покупцю обґрунтовані заперечення у письмовій формі.

Згідно з п. 5.4. договору після передачі товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий товар та передає їх постачальнику. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених в п. 4.2. договору.

Датою передачі товару від продавця покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально - відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання постачальником умов договору (п.5.5. договору).

Відповідно до п.10.1., 10.3 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, ним як постачальником було поставлено відповідачу як покупцю товар на загальну суму 2951287,92 грн.

На підтвердження факту виконання взятих на себе зобов`язань щодо здійснення поставки відповідачу товару та відображення цієї операції в бухгалтерському обліку, позивачем надано:

- податкові накладні №591 від 20.09.2018, №593 від 20.09.2018, №595 від 20.09.2018, №600 від 20.09.2018, №601 від 20.09.2018, №717 від 24.09.2018, №818 від 27.09.2018, №401 від 11.10.2018, №403 від 11.10.2018, №405 від 11.10.2018, №410 від 11.10.2018, №414 від 11.10.2018, №415 від 11.10.2018, №453 від 12.10.2018, №455 від 12.10.2018, №459 від 12.10.2018, №460 від 12.10.2018, №656 від 18.10.2018, №657 від 18.10.2018, №658 від 18.10.2018, №803 від 22.10.2018, №85 від 05.11.2018, №147 від 06.11.2018, №149 від 06.11.2018, №470 від 19.11.2018, №471 від 19.11.2018, №472 від 19.11.2018, №182 від 13.12.2018, №184 від 13.12.2018, №185 від 13.12.2018, №186 від 13.12.2018, №187 від 13.12.2018, № 191 від 13.12.2018, №192 від 13.12.2018, №194 від 13.12.2018, №197 від 13.12.2018, №211 від 14.12.2018, №375 від 22.12.2018, №435 від 27.12.2018, №436 від 27.12.2018, №440 від 27.12.2018, №443 від 27.12.2018 №445 від 27.12.2018, №446 від 27.12.2018, №459 від 28.12.2018, №461 від 28.12.2018, №490 від 29.12.2018, №493 від 29.12.2018,

- акцизні накладні №5637 від 20.09.2018, №5640 від 20.09.2018, №5641 від 20.09.2018, №5643 від 20.09.2018, №5645 від 20.09.2018, №5762 від 24.09.2018, №5841 від 27.09.2018, №6146 від 12.10.2018, №6145 від 12.10.2018, №6121 від 11.10.2018, №6123 від 11.10.2018, №6125 від 11.10.2018, №6127 від 11.10.2018, №6130 від 11.10.2018, №6132 від 11.10.2018, №6141 від 12.10.2018, №6143 від 12.10.2018, №6252 від 18.10.2018, №6253 від 18.10.2018, №6254 від 18.10.2018, №8703 від 22.10.2018, №8971 від 06.11.2018, №8936 від 05.11.2018, №8973 від 06.11.2018, №9127 від 19.11.2018, №9128 від 19.11.2018, №9129 від 19.11.2018, №9414 від 03.12.2018, №9557 від 13.12.2018, №9559 від 13.12.2018, №9560 від 13.12.2018, №9561 від 13.12.2018, №9562 від 13.12.2018, №9566 від 13.12.2018, №9567 від 13.12.2018, №9569 від 13.12.2018, №9572 від 13.12.2018, №9603 від 14.12.2018, №9741 від 22.12.2018, №9783 від 27.12.2018, №9785 від 27.12.2018, №9793 від 27.12.2018, №9796 від 27.12.2018, №9798 від 27.12.2018, №9799 від 27.12.2018, №9810 від 28.12.2018, №9812 від 28.12.2018, №9846 від 29.12.2018, №9849 від 29.12.2018 (т.1 а.с.65-304).

Відповідач товар отримав, заперечень щодо кількості та вартості поставленого товару не надав. Доказів наявності розбіжностей щодо кількісних та якісних показників поставленого товару відповідачем суду також не надано.

Натомість всупереч умовам договору відповідачем були порушені взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару на суму 818067,12 грн.

На підтвердження факту поставки відповідачу товару на суму 818067,12 грн позивачем надано наступні документи:

- видаткові накладні №ДРН0008360 від 22.12.2018, №ДРН0008393 від 27.12.2018, №ДРН0008395 від 27.12.2018, №ДРН0008399 від 27.12.2018, №ДРН0008403 від 27.12.2018, №ДРН0008405 від 27.12.2018, №ДРН0008406 від 27.12.2018, №ДРН0008421 від 28.12.2018, №ДРН0008424 від 28.12.2018, №ДРН0008449 від 29.12.2018, №ДРН-0008459 від 29.12.2018;

- товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) №П00009907 від 22.12.2018, №П00009971 від 27.12.2018, №П00009973 від 27.12.2018, №П00009977 від 27.12.2018, №П00009981 від 27.12.2018, №П00009983 від 27.12.2018, №П00009985 від 27.12.2018, №П00010003 від 28.12.2018, №П00010006 від 28.12.2018, №П00010032 від 29.12.2018, №П00010049 від 29.12.2018;

- рахунки-фактури №ДСФ0007821 від 22.12.2018, №ДСФ0007856 від 27.12.2018, №ДСФ0007858 від 27.12.2018, №ДСФ0007862 від 27.12.2018, №ДСФ0007865 від 27.12.2018, №ДСФ0007867 від 27.12.2018, №ДСФ0007868 від 27.12.2018, №ДСФ0007883 від 28.12.2018, №ДСФ0007886 від 28.12.2018, №ДСФ0007915 від 29.12.2018, №ДСФ0007922 від 29.12.2018, копії яких додано до матеріалів справи (т.1 а.с.18-28,54-64).

З метою врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією №1 від 01.06.2020 вих. №24, в якій просив сплати заборгованості в сумі 818067,12 грн протягом 3 календарних днів з моменту отримання претензії. Претензія була направлена відповідачу разом із актом звірки взаєморозрахунків станом на 20.05.2020.

04.06.2020 відповідачем була надана відповідь на претензію №1, в якій останній визнав борг у повному обсязі, підписав акт звірки взаємних розрахунків та зобов`язувався провести розрахунок протягом 2020 року, однак, станом на день звернення позивача з позовом до суду, заборгованість у сумі 818067,12 грн не сплатив.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, річних та інфляційних втрат.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з приписами ст.6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2018 між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №UA-2018-08-10-001073-b/35. Цей договір підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено печатками.

Таким чином, між сторонами був укладений договір поставки, який регулюється нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо поставки товару.

Заперечення відповідача щодо не виконання позивачем належним чином своїх зобов`язань за умовами договору, а саме не надання відповідачу при фактичній передачі товару рахунку для оплати, документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару, а також відсутність зареєстрованих податкових накладних в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки, спростовуються матеріалами справи, зокрема, доданими до позовної заяви копіями рахунків-фактур, підписаними уповноваженою особою відповідача та скріпленими його печаткою в графі, де зазначено, що рахунок, видаткову накладну, ТТН, сертифікат (паспорт) якості отримано. Крім того, на підтвердження здійснення позивачу поставки відповідачу товару та відображення цієї операції в бухгалтерському обліку, матеріали справи містять зареєстровані податкові та акцизні накладні в єдиному електронному реєстрі.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч.1,2 ст.538 Цивільного кодексу України).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на загальну суму 2951287,92 грн за вищевказаним договором, а тому відповідно до ст.538 Цивільного кодексу України, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання розрахуватись за отриманий товар.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №910/14263/13.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати поставленого позивачем товару належним чином не виконав, своєчасно та у повному розмірі за поставлений позивачем товар не розрахувався.

Станом на день прийняття рішення судом заборгованість відповідача по оплаті вартості товару за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №UA-2018-08-10-001073-b/35 не сплачена та становить 818067,12 грн.

Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо несвоєчасної оплати за поставлений позивачем товар, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 818067,12 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 40746,47 грн 3% річних за період з 01.04.2019 по 27.11.2020 та 35671,50 грн інфляційних втрат за період квітень 2019 року - жовтень 2020 року.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, а тому, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 40746,47 грн 3% річних за період з 01.04.2019 по 27.11.2020 та 35671,50 грн інфляційних втрат за період квітень 2019 року - жовтень 2020 року.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 40746,47 грн 3% річних та 35671,50 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів належного виконання ним грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №UA-2018-08-10-001073-b/35 та доказів, які підтверджують здійснення ним повної оплати за отриманий товар, а також доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлений позивачем товар є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи, що відповідач у порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 13417,29 грн.

Керуючись ст. 129, 232-233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства дім «Торговий дім «Фонтекс-Агро» (вул. Малиновського, буд. 30-А, м. Чернігів, 14020; ) до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Київська, буд. 17, м. Чернігів, 14005; ) про стягнення 894485,09 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Київська, буд. 17, м. Чернігів, 14005; ) на користь Приватного підприємства дім «Торговий дім «Фонтекс-Агро» (вул. Малиновського, буд. 30-А, м. Чернігів, 14020; ) 818067,12 грн основної заборгованості, 40746,47 грн 3% річних, 35671,50 грн інфляційні втрат та 13417,29 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.03.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор