ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 Справа № 917/2028/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТРА-С», вул. Сакко,10, м. Полтава, 36015; поштова адреса: вул. Гоголя, 12, оф. 307, м. Полтава, 36011

до Фермерського господарства «ГЕЛОН», вул. Шевченка, 20, с. Кирило-Ганнівка, Зіньківський район, Полтавська область, 38151

про стягнення 136511,37 грн,

Секретар судового засідання Дерій Ю.В.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 136511,37грн заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № 0804-137/20 від 08.04.2020, з яких: 82400,26 грн основний борг, 2139,80 грн індексація суми боргу, 58,54 грн пеня, 30900,10 грн штраф, 21012,67 грн проценти за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у повному розмірі.

Ухвалою від 30.12.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Ухвала суду від 30.12.2020 отримана відповідачем 08.01.2021, про що свідчить відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні про врученні поштового відправлення.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

08.04.2020 між ТОВ «МІТРА-С» як продавцем та ФГ «ГЕЛОН» як покупцем був укладений договір поставки №0804-137/20 на умовах товарного кредиту (далі - Договір).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- У строки, зумовлені Договором, Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця засоби захисту рослин, мікродобрива та насіння с/г культур (надалі «товар») у погодженому Сторонами асортименті, а Покупець зобов`язується прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов Договору (додаткових угод та Специфікацій до нього) (п. 1.1. Договору).

- Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, назначена на дату укладення Договору (п. 2.1. Договору).

- Сума Договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього Договору, в яку включається ціна товару та проценти за користування товарним кредитом (п. 2.3. Договору).

- Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар у строки, що визначені у специфікаціях, при умові надходження на його поточний рахунок у строки, визначені у Специфікаціях авансових платежів, тобто платежів до дати передачі товару, якщо такі передбачені специфікаціями. Товар може поставлятися Покупцю партіями (п. 4.2. Договору).

- Товар вважається переданим Продавцем і прийнятим Покупцем: за кількістю (одиниць виміру) відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній (акті); за якістю - відповідно до якості, вказаної у документі про якість. Датою поставки (передачі) товару є дата, вказана у видатковій накладній (акті). Право власності на товар переходить до Покупця в момент передачі йому товару. (п. 4.4. Договору).

- Продавець надає Покупцю товарний кредит у розмірі ціни отриманого і неоплаченого о Покупцем товару на період: з дати отримання Товару Покупцем до дати його оплати згідно із Договором (п. 5.1. Договору).

- Покупець зобов`язується оплатити Продавцю товар у строки та в розмірах, що вказані в Специфікаціях (п. 6.1. Договору).

- Сторони встановлюють, що вартість товару, яка буде вказана в видаткових накладних (актах) коригується в разі зміни курс гривні до долару США на комерційному валютному ринку на день оплати товару (перерахування грошових коштів) (п. 6.2. Договору).

- У зв`язку із тим, що товар буде оплачуватися Покупцем не в момент укладення Договору, то всі платежі, що передбачені Договором, підлягають індексації, а Покупець зобов`язується сплатити Продавцю проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені Договором (п. 6.7. Договору).

- За прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов`язань Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів Покупець додатково сплачує Продавцю штраф у розмірі тридцяти відсотків від вартості Договору за кожен факт порушення терміну платежу (п. 8.2.3. Договору).

- Згідно ч. 3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь-якого платежу Покупець сплачує Продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чипом: СП=(СППх0,5хД): 100, де СП - сума процентів, що підлягає сплаті Покупцем Продавцю, CПП - сума простроченого платежу; Д - кількість календарних днів прострочення платежу (п. 8.4. Договору).

- Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкції за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цим вимогам складає 3 (три) роки (п. 8.5. Договору).

Додатком №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною, сторони погодили найменування, кількість та ціну товару.

На виконання умов Договору позивачем було передано у власність відповідача товар на загальну суму 103 000,32 грн.

Передача товару підтверджується наявною у справі видатковою накладною № 21 від 09.04.2020, яка підписана уповноваженими представниками продавця та покупця, скріплена печатками сторін.

Згідно Додатку №1 до Договору постачальник продає, а покупець купує товар на загальну суму 103000,32 грн і зобов`язується здійснити оплату за отриманий товар наступним чином: перший платіж в розмірі 20% (20600,06 грн) в строк не пізніше 30.04.2020, а другий платіж розміром 80% (82400,26 грн) не пізніше 31.10.2020.

Проте, зобов`язання щодо оплати у визначені Договором строки та у встановленому розмірі відповідач не виконав.

Відповідачем було проведено частковий розрахунок шляхом перерахування 20600,06 грн. (перший платіж у розмірі 20% від суми договору), різниця між вартістю поставленого товару та сумою сплачених коштів за нього складає 82400,26 грн.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Згідно з ч.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Можливість укладання договору купівлі-продажу з розстроченням платежу передбачена ст. 692 ЦК України. За ч. 2 вказаної статті покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач передав позивачу товар на загальну суму 103000,32 грн за видатковою накладною.

У п. 2 Додатку №1 до Договору сторонами узгоджено строки розрахунків.

Позивач посилається на часткову оплату товару на суму 20600,06 грн., несплачена сума зобов`язання складає 824700,26 грн.

Свої заперечення щодо розміру заявленої до стягнення суми основного боргу відповідач не надав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки договором встановлені чіткі строки виконання зобов`язань щодо оплати товару, не виконавши ці зобов`язання до визначених дат, покупець вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати товару є таким, що настав, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Згідно з п. 8.2.3. Договору якщо прострочення складає понад 30 календарних днів Покупець додатково сплачує Продавцю штраф у розмірі тридцяти відсотків від вартості Договору за кожен факт порушення терміну платежу.

Посилаючись на вказаний пункт Договору позивач заявив до стягнення з відповідача 30 900,10 грн штрафу (вартість Договору 103 000,32 грн * 30%), розмір якого визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі тридцяти відсотків від вартості Договору судом враховується норма ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України згідно з якою розмір санкцій може бути встановлений у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання.

Пунктом 8.2.3 Договору сторони також передбачили, що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов`язань Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 343 ГК України, яка є спеціальною нормою, що регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник за прострочення платежу сплачує на користь одержувача пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі, а такої згоди сторонами досягнуто не було.

Позивач просить стягнути з відповідача 58,54 грн пені за період з 01.11.2020 по 21.12.2020 (розрахунок в матеріалах справи).

За розрахунком суду за період з 01.11.2020 по 21.12.2020 пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення складає 1377,84 грн. Таким чином, здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично невірним, проте, оскільки за розрахунками суду сума пені перевищує суму, заявлену позивачем до стягнення, позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню в межах заявленої позивачем суми - 58,54 грн.

Порушення відповідачем строків оплати товару є порушенням зобов`язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплату неустойки, тому позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання зобов`язання відповідно до Договору, позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Перевірка правильності розрахунку пені здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

Визнаючи правомірними позовні вимоги про стягнення штрафу та пені суд врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 №904/5770/18. Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та статтями 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Згідно з п. 6.7 Договору у зв`язку із тим, що товар буде оплачуватися Покупцем не в момент укладення Договору, то всі платежі, що передбачені Договором, підлягають індексації, а Покупець зобов`язується сплатити Продавцю проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені Договором.

Згідно з п. 6.8. Договору при зверненні Продавця до суду із позовною заявою про стягнення із Покупця заборгованості за цим Договором, сума заборгованості Покупця перед Продавцем, визначається і а ким чином: СЗ = (К2/К1)х СПП. де С3 - сума заборгованості (основного боргу) Покупця перед Продавцем. СПП - сума всіх прострочених Покупцем платежів, К2 курс гривні до долару США, встановлений на комерційному валютному ринку на дату складання позовної заяви Продавцем про стягнення із Покупця заборгованості за цим Договором. К1 - курс гривні до долару США, встановлений на комерційному валютному ринку на дату укладення Договору. Якщо К 2 є меншим за К 1, то СЗ дорівнює СПП. Якщо Покупцю не відомо про курс, він у день платежу дізнається про такий курс у Продавця.

Позивач просить стягнути з відповідача 2139,80 грн індексації заборгованості. За розрахунком позивача курс гривні до долару США (за комерційним курсом) на 21.12.2020 становить 28,05 грн.=1 долар США; курс гривні до долару США (за комерційним курсом) на 08.04.2020 (день підписання договору) становив 27,34 грн.=1 долар США. Беручи формулу з п. 6.8. Договору (28,05/27,34)*82400,26= 84540,14, тобто індексація заборгованості складає 2139,80 грн.

Суд визнає нарахування індексації заборгованості обґрунтованим, а розмір арифметично вірним, тому задовольняє позов в цій частині вимог на суму 2139,80 грн.

Позивач також заявив до стягнення 21012,67 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення (розрахунок в матеріалах справи), посилаючись на п. 8.4. Договору та статей 536, 692, 694 ЦК України.

Судом встановлено, що на підставі укладеного між сторонами спору Договору поставки позивач здійснив відповідачу поставку товару однак, відповідач станом на момент розгляду справи в суді не оплатив у повному обсязі отриманий товар.

Зазначене стало підставою для нарахування позивачем відповідачу плати за користування чужими коштами на суму 21012,67 грн з урахуванням пункту 8.4. Договору, відповідно до умов якого згідно ч. 3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь-якого платежу Покупець сплачує Продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чипом: СП=(СППх0,5хД): 100, де СП - сума процентів, що підлягає сплаті Покупцем Продавцю, CПП - сума простроченого платежу; Д - кількість календарних днів прострочення платежу.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частина друга статті 536 цього Кодексу - розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Частиною другою статті 625 ЦК України конкретизовано визначений статтями 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд бере до уваги правову позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 по справі №922/3578/18, відповідно до якої частиною другою статті 625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із статтями 693, 536, 625 ЦК України.

Касаційний суд зазначив, що згідно з визначенням поняття неустойки, що передбачено статтею 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами п. 8.4. укладеного між сторонами у справі договору поставки нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення.

Таким чином, одночасне застосування пені за п. 8.2.3. та процентів за 8.4. Договору в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем за Договором, суперечить вимогам законодавства, тому суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення процентів за п .8.4. Договору в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочки.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов в частині вимог про стягнення 21012,67 грн процентів, які за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення, являються пенею відхилено судом в зв`язку з необґрунтованістю, витрати зі сплати судового збору в сумі 1778,44 грн. покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «ГЕЛОН» (вул. Шевченка, 20, с. Кирило-Ганнівка, Зіньківський район, Полтавська область, 38151, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТРА-С» (вул. Сакко, 10, м. Полтава, 36015; поштова адреса: вул. Гоголя, 12, оф. 307, м. Полтава, 360116, ) 82400,26 грн основного боргу; 2139,80 грн індексації суми боргу; 58,54 грн пені; 30900,10 грн штрафу; 1778,44 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне судове рішення складено 04.03.2021.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко