ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4294/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Харківського міського центру зайнятості, м.Харків
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м.Харків
про стягнення 55565,96 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення 55565,96 грн. майнової шкоди, виплаченої як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4294/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши учасникам справи строки для надання заяв по суті спору.

Сторонами надано до суду наступні документи:

- відзив відповідача (вх.№1993 від 26.01.21) про відмову в задоволенні позову;

- відповідь позивача на відзив (вх.№2254 від 29.01.21).

Надані документи судом прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до Положення про Харківський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Харківського обласного центру зайнятості №451 від 02.11.2017 року, Харківський міський центр зайнятості (позивач) є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості.

Харківський міський центр зайнятості виконує завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначені законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

11.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості. Згідно з поданою заявою від 11.02.2020 року та у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» вказаній особі був наданий статус безробітного з 11.02.2020 року.

Згідно з Наказом №НТ200218 від 18.02.2020 року ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.) на період з 18.02.2020 року по 11.02.2021 року.

За заявою безробітного ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року припинено реєстрацію, у зв`язку з подання письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного.

За період з 18.02.2020 року по 22.11.2020 року ОСОБА_1 Харківським міським центром зайнятості була перерахована допомога по безробіттю у сумі 78707,69 грн.

Допомога по безробіттю за період з 04.09.2020 року по 22.11.2020 року у сумі 23141,73 грн. утримана з відомості №639 від 25.11.2020 року. Залишок заборгованості, який підлягає поверненню, складає 55565,96 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не мас заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року по справі №520/2381/20 рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ГІФУ в Харківській області від 20.09.2019 року №4 скасовано та визнано протиправним про відмову в призначенні та виплаті з 19.09.2019 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості прийнятий наказ №628 від 25.11.2020 року щодо повернення Головним управлінням ПФУ м. Харкова коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 18.02.2020 року по 03.09.2020 року в сумі 55565,96 грн., який разом з листом-претензією №ХМЦЗ 02-119471 від 27.11.2020 року направлено на адресу Головного управління ПФУ в Харківській області з пропозицією повернути кошти, однак вказана сума повернута не була.

Правове обґрунтування Харківського міського центру зайнятості щодо подання позову до Головного управління ПФУ в Харківській області про відшкодування майнової шкоди в розмірі 55565,96 грн. полягає у відмові у призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за вислугу років (неправомірна дія Головного управління ПФУ в Харківській області). Наслідком неправомірної дії Відповідача у призначення пенсії особі за вислугу років стало звернення ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило завдання збитків Позивачу (наявність шкоди), оскільки здійснені виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ОСОБА_1 не здійснювались би Позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 (причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою).

Відповідач зазначає у відзиві про відсутність вини, та вказує наступне.

Управлінням відповідно до рішення суду було призначено пенсію ОСОБА_1 з 19.09.2019 року.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Згідно з п.13 ч.1 ст.45 зазначеного Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі призначення пенсії за вислугу років. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

В проміжок часу, коли ОСОБА_1 знаходився на обліку в Харківському міському центрі зайнятості, до Управління не надходило заяви від нього про те, що він отримує грошову допомогу по безробіттю.

Таким чином, Управлінню не було відомо про те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного та отримував грошову допомогу по безробіттю за період 18.02.2020 року по 03.09.2020 року.

Згідно з ст.31 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється не лише з моменту призначення пенсії, але також з моменту отримання права на призначення пенсії. Як вбачається з рішення суду у справі №520/2381/20, суд дійшов висновку про те, що документально підтверджено право на пенсію за вислугу років ОСОБА_1 . Тобто, право на нарахування допомоги по безробіттю втрачено ОСОБА_1 ще за довго до фактичного призначення відповідної пенсії.

Крім того, Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62 (далі - Порядок), також не передбачено жодних підстав для повернення коштів органом Пенсійного фонду України.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи особи, на підставі яких призначено матеріальне забезпечення, є недостовірними з вини роботодавця, центри зайнятості проводять перерахунок страхових виплат з дня їх призначення. Суми незаконно виплачених коштів повертаються роботодавцем. Виплата коштів, недоотриманих особою внаслідок зниження суми страхових виплат, здійснюється за рахунок коштів Фонду.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Враховуючи вищезазначене, Управлінню не було відомо про то, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного та отримував грошову допомогу по безробіттю за період з 18.02.2020 року по 03.09.2020 року.

На думку відповідача ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити про наявність у нього права на пенсію ще в момент звернення до Позивача про реєстрацію його як безробітного (так як він знав про таке право), однак не зробив цього, такі дії свідчать про зловживання вказаною особою наданими правами (як на пенсію так і на допомогу по безробіттю). Отже, незаконна виплата допомоги по безробіттю була здійснена внаслідок недобросовісної та незаконної поведінки зі сторони пенсіонера, що свідчить про безпідставність звернення з позовом до Управління.

Отже, в діях Управління не вбачається наявності всіх елементів необхідних для відшкодування збитків (відсутні протиправна поведінка та причинний зв`язок між дією та виникненням збитків).

На підставі викладеного, відповідач вважає, що відсутні підстави для повернення Управлінням коштів в сумі 55565,96 грн., які були виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є вимога про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій.

Правове обґрунтування позовних вимог полягає в тому, що ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Згідно з ч.1 ст.107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст.1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно з ст.6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідач у справі - Головне управління ПФУ в Харківській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст.1173 ЦК України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року по справі №520/2381/20, яке набрало законної сили, встановлено незаконність рішення Головного Управління ПФУ в Харківській області, яке виявилось у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим, зобов`язано розглянути питання щодо призначення та виплати Пенсії.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 та п.1 ч.2 ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного-соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів; виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Кошти бюджету Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення його фінансової стабільності.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, а пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 915/282/17, від 10.04.2018 року у справі № 927/455/17, від 07.12.2018 року у справі №922/3435/17, у Постанові Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року у справі №922/2665/18.

Отже, своїми діями відповідач завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 55565,96 грн. та повинен її відшкодувати позивачу.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення посилань відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись ст.ст.73-80, 86, 129, 232-233, 236-238, 240-241, 247, 251, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м.Харків, пл.Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх; ) на користь Харківського міського центру зайнятості (адреса: 61013, м.Харків, вул.Шевченка, 137А; ; р/р НОМЕР_1 в Держкакзначейській службі України м.Київ, МФО 820172) кошти, виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 55565,96 грн., та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "01" березня 2021 р.

Суддя К.В. Аріт