УХВАЛА

24.02.2021Справа № 910/19036/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол»
на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича
За позовомГромадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, група прим. 57, офіс 7; ідентифікаційний код: 42502769)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» (21036, Вінницька обл., вул. Хмельницьке шосе, буд. 25А, офіс 504; ідентифікаційний код: 41303857) стягнення 187785,00 грн.

Представники:

від Стягувача: не з`явились;

від Боржника: Семенчук О.А. (представник на підставі ордеру);

від приватного виконавця: Чулієв А.А.;

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року відмовлено у задоволенні позову Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» про стягнення 187785,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 року по справі №910/19036/19 рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі № 910/19036/19 скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воксхол" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" 187785 грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2816 грн 78 коп.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 року по справі №910/19036/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воксхол" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" судовий збір в сумі 4225 грн 17 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп.

05.01.2021 року на виконання постанов Північного апеляційного господарського суду

по справі №910/19036/19 Господарським судом міста Києва видано накази.

12.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича щодо відкриття виконавчого провадження й винесення постанов про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження при здійсненні виконавчого провадження №64297627.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 року розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича по справі №910/19036/19 призначено на 24.02.2021 року.

23.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича надійшли матеріали виконавчого провадження.

24.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича надійшли заперечення на скаргу.

В судовому засіданні 24.02.2021 року представник боржника підтримав подану скаргу, просив суд її задовольнити. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чулієв Атаджан Абдуназарович заперечив проти задоволення скарги, просив суд відмовити у її задоволенні. Представник стягувача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» за відстеженням поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка в судове засідання представника стягувача не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що підлягає закриттю провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» в частині визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року, а в іншій частині скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича по справі №910/19036/19 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п.1 ч. 1 ст. 3 Закону)

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 року по справі №910/19036/19 рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі № 910/19036/19 скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воксхол" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" 187785 грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2816 грн 78 коп.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 року по справі №910/19036/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воксхол" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" судовий збір в сумі 4225 грн 17 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп.

05.01.2021 року на виконання постанов Північного апеляційного господарського суду

по справі №910/19036/19 Господарським судом міста Києва видано накази.

26.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чулієвим Атаджаном Абдуназаровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64297627 з примусового виконання наказу №910/19036/19 виданого 05.01.2021 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воксхол" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" 187785 (сто вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн 00 коп., витрат по сплаті судового збору в сумі 2816 (дві тисячі вісімсот шістнадцять) грн 78 коп.

26.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чулієвим Атаджаном Абдуназаровичем було винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 19060 грн. 18 коп. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 317 грн. 50 коп.

28.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чулієвим Атаджаном Абдуназаровичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64297627 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Що стосується вимог скарги в частині визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір основних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року, Суд зазначає.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону N 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі N 921/16/14-г/15 та у справі N 127/9870/16-ц, від 20.09.2018 року у справі №821/872/17, від 17.10.2018 року у справі №826/5195/17, від 15.01.2019 року у справі №279/3458/17-ц, від 09.10.2019 року у справі №758/201/17, від 18.12.2019 року у справі №759/15553/14-ц.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір основних витрат виконавчого провадження підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» в частині визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір основних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» в частині визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір основних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується іншої частини скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича по справі №910/19036/19, Суд зазначає.

При зверненні до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича з заявою про відкриття виконавчого провадження Стягувач зазначав, що боржник здійснює господарську діяльність та має відокремлену господарську одиницю магазин, а відповідно і рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, за адресою м. Київ, вул. БЕРКОВЕЦЬКА, буд. 6/Д, що є в межах виконавчого округу приватного виконавця. Відповідно до відомостей Державної податкової служби httDs://cabinet.t8x.qov.ua/reQisters/rro за адресою вказаної господарської одиниці зареєстровано РРО (реєстратор розрахункових операцій) Фіскальний номер , що належить боржнику ТОВ "ВОКСХОЛ» (). Крім того, доказами здійснення господарської саме боржником в магазині за адресою м. Київ, вул. БЕРКОВЕЦЬКА, буд. 6/Д діяльності є відповідні фотоматеріали з даними щодо геолокації. Також повідомив, що на території м. Києва находяться грошові кошти на рахунках в AT КРЄД1 АГРІКОЛЬ БАНК згідно Договору про надання банківських послуг від 02.12.2020 р. та Заяви про розміщення вкладу за Банківською послугою «Розміщення Вкладів» від 13.01.2021 року, до Договору застави № DZ 542 CL-19 від 18.01.2021 р; Вартість за згодою між Заставодавцем і Банком :1 495 000,00 гривень.

Відповідно до частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону вбачається, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Здійснивши аналіз наведених норм законодавства, Суд зазначає, що Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону).

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Таким чином, з сукупного аналізу вказаних положень Закону вбачається, що якщо місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України (пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Чулієва Атаджана Абдуназаровича є місто Київ.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наявна застава рухомого майна - майнових прав на грошові кошти в сумі 1495000 грн., що розміщені на відповідних рахунках в АТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК зг Договору про надання банківських послуг від 02.12.2020 р. та заяви про розміщення вкладу за банківською послугою «Розміщення вкладів» від 13.01.2021 року до договору застави №DZ 542 CL-19 від 18.01.2021 р., боржником за якою визначено, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Воксхол».

Враховуючи наведене вище, а також положення статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та те, що в розумінні глави 13 ЦК України грошові кошти є майном, Суд зазначає, що місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника є місто Київ, тобто майно Відповідача розташовано в окрузі, в якому Приватний виконавець здійснює діяльність та на який розповсюджується його компетенція.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №905/3542/15.

Крім того, як встановлено Судом, відповідно до відомостей Державної податкової служби httDs://cabinet.t8x.qov.ua/reQisters/rro за адресою вказаної господарської одиниці зареєстровано РРО (реєстратор розрахункових операцій) Фіскальний номер , що належить боржнику ТОВ "ВОКСХОЛ» (), а за адресою: м. Київ, вул. БЕРКОВЕЦЬКА, буд. 6/Д здійснює господарську діяльність боржник, що підтверджується відповідними фотоматеріалами з даними щодо геолокації.

Під час розгляду справи №910/19036/19 Судом було встановлено, що у магазині "MEGASPORT" за адресою: м. Київ, вул. Романа Шухевича, буд. 2-Т здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Воксхол".

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чулієвим Атаджаном Абдуназаровичем було правомірно прийнято до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 року №910/19036/19 за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника, оскільки за вказаним наказом присуджено до стягнення грошові кошти, а також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64297627 від 26.01.2021 року з примусового виконання наказу №910/19036/19 відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих повноважень, у зв`язку з відсутністю доказів виконання боржником судового рішення.

За таких підстав, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича в частині визнання неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №64297627 від 26.01.2021 року, постанови про закінчення виконавчого провадження №64297627 від 28.01.2021 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Воксхол» стягнуті в рамках виконавчого провадження грошові кошти, оскільки стягнуті грошові кошти на виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/19036/19 від 05.01.2021 року були перераховані на користь стягувача, а не приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини no. 15729/07, від 05.07.2012).

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича по справі №910/19036/19.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» в частині визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір основних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року - закрити.

2. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Воксхол» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича по справі №910/19036/19- відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата підписання та складання повного тексту ухвали:01 березня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин