ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4063/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місто Дніпро)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" (Харківська область, місто Первомайський)
про стягнення 60 090,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" (відповідача) штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в розмірі 60 090,00 грн. Також позивач просить суд покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.12.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/4063/20. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

14 січня 2021 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" на позовну заяву у справі № 922/4063/20 (за вх. № 805), згідно якого відповідач зазначив, що аналіз Комерційного акту № 450003/352 від 21.08.2020 свідчить про те, що за своїм змістом Акт не відповідає вимогам Правил складання актів, а отже не має доказового значення та не може бути підставою для застосування до відповідача матеріальної відповідальності у вигляді нарахування штрафу. Зокрема, в порушення приписів абзацу 2 пункту 9 Правил складання актів не заповнені розділ Г. "Виявлено пошкодження" та розділ Ґ. "Опис пошкодження". Крім того вказано, що 21.07.2020 проводилось контрольне зважування вагону № 95217154, хоча фактично Акт складено 21.08.2020, а отже невірно вказана дата проведення зважування.

Також відповідач вказує, що Комерційний акт № 450003/352 від 21.08.2020 підписаний заступником начальника станції Швець А.О , працівником станції, яка особисто здійснювала перевірку ОСОБА_1 та прийомоздавальником ОСОБА_2 .. Водночас підпис начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) відсутній, в той час, як Правила складання актів не передбачають можливість заміни осіб, які в обов`язковому порядку повинні підписати акт, іншими особами; інші працівники залізниці можуть бути залучені додатково у разі необхідності, проте їх підписи не можуть замінити наявність обов`язкових підписів, у відповідності до статті 129 Статуту залізниць України та пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 22 січня 2021 року (за вх. № 1637) Акціонерне товариство "Українська залізниця" надало пояснення щодо заповнення розділів Г та Ґ Комерційного акту № 450003/352 та зазначило, що контрольне зважування проводилось 21.08.2020, що підтверджується випискою із книги обліку контрольних зважувань, що додана до матеріалів справи, а зазначена дата 21.07.2020 є опискою. Крім того, позивач звертає увагу на те, що Комерційний акт містить підписи заступника начальника станції Швеця А.О., працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку Плітченко І.П. (Робочу інструкцію АРВ ОСОБА_1 подано до матеріалів справи) та прийомоздавальника ОСОБА_2 , що не суперечить пункту 10 Правил складання актів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор", в свою чергу, 01 лютого 2021 року подало до суду заперечення на відповідь на відзив у справі № 922/4063/20 (за вх. № 2433), в яких відповідач наполягає на тому, що Акт підписано неуповноваженими особами, а отже він є юридично неспроможним, як засіб доказування за змістом зафіксованих у ньому обставин.

Таким чином, учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у заявах по суті справи - позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив, запереченнях та письмових поясненнях, які було прийнято судом до розгляду.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу № 922/4063/20 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У серпні 2020 року зі станції Лихачове Південної залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" здійснило відправлення вагону № 95217154 (надалі - вагон) згідно з накладною № 43043058 на станцію Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці. При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено Комерційний акт № 450003/352 від 21 серпня 2020 року, згідно якого в накладній № 43043058 у вагоні № 95217154 вказана маса вантажу складає 69 500 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 65 500 кг що на 3 900 кг менше, ніж вказано у накладній.

Як вбачається з матеріалів справи, Комерційний акт № 450003/352 містить підписи заступника начальника станції Швеця А.О., працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку Плітченко І.П. та прийомоздавальника ОСОБА_2 .

Вказані у комерційному акті результати зважування підтверджуються випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.

Крім того, 21.08.2020 складено також Акт загальної форми № 1091. Опис обставин, що викликали складення акту: " Комісією у складі: ДСЗ - Швець А.О., Пр-здавальник - Рогозіна А.Л., АРВ - ОСОБА_1 , була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. Фактична маса брутто вагона склала 87000 кг, тара вагона з ПД 21400 кг. Маса вантажу нетто за ПД 69500 кг. Фактична маса вантажу нетто 65 600 кг, що менше документу на 3900 кг".

Згідно з наявним у матеріалах справи технічним паспортом вагонних ваг №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців. Відмітками у паспорті підтверджено своєчасні здійснення ремонтів та повірок, а отже ваги придатні для зважування. Доказів, які давали б підстави для сумніву у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки, матеріали справи не містять.

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі. Сума штрафу складає 60 090,00 грн. (12 018,00 * 5), де 12 018,00 грн. - провізна плата за вагон від станції Лихачеве Південної залізниці до станції Миколаїв- Вантажний (експ.) Одеської залізниці; 5 - кількість провізних плат.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Як встановлено у частини третій статті 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до частини першої статті 909 ЦК України та частини першої статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно частини другої статті 908 ЦК України та частини п`ятої статті 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України також визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2). Відповідно, статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме пунктів 2.1 та 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі статтею 37 Статуту та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно частини першої статті 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у статті 129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини першої статті 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Пунктом 4 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 за № 334 встановлено, що комерційні акти складаються на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Досліджуючи питання щодо належності поданих сторонами доказів, суд зазначає, зокрема, що згідно розділу "Опис пошкодження" Комерційного акту № 450003/352 контрольне зважування вагону проводилось 21.07.2020, що за твердженням позивача є опискою, а зважування проводилось 21 серпня 2020 року - в день оформлення Комерційного акту.

За змістом частини другої статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 20.09.2019 № 132-IX, який набув чинності 17.10.2019) наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Відтак, надаючи оцінку Комерційну акту № 450003/352, суд враховує, що в розділі "А" зафіксовано, що вагон № 95217154 із поїздом № 1903 прибув на станцію 20 серпня 2020 року. Крім того результати зважування зафіксовано 21.08.2020 випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. Акт загальної форми № 1091 також складено 21.08.2020, а відтак, суд вважає 21 серпня 2020 року датою виявлення обставин невідповідності фактичної маси вантажу з масою, яка зазначена відправником у накладній, що дозволяє суду дійти висновку про дотримання АТ "Укрзалізниця" пункту 4 Правил складання актів.

Суд також звертає увагу на те, що згідно абзацу 2 пункту 9 Правил складання актів не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. Фактично йдеться про заборону використовувати наступні знаки: ", ", якими на письмі позначають повторення даних, а не про заборону ставити прочерки в порожні графи Комерційного акту, в тому числі - в розділах Г та Ґ.

Крім того, на звороті комерційного акту маються пояснення по заповненню розділу Ґ "Опис пошкодження" наступного змісту: "Указати характер пошкодження, тобто чи має воно сліди свіжого походження або пошкодження старе, де містилися пошкоджені (підмочені) місця, чи була порожнина в середині місця і якого вона була розміру, яка кількість вантажу могла розміститися у цій порожнині або пошкоджених місцях. У разі відсутності порожнини або пошкодження зазначити "Пошкодження (порожнини) не було". Тобто, даний розділ заповнюється у випадках, коли вантаж перевозиться на вантажних місцях.

До таких вантажів, згідно з абзацом 2 статті 37 Статуту залізниць України відносяться тарний і штучний вантаж.

Як вбачається з графи 20 накладної № 43043058, вантаж "пшениця" перевозився насипом, тобто такий вантаж не є штучним чи тарним. Відтак, АТ "Укрзалізниця" не повинно було заповнювати розділ Ґ "Опис пошкодження".

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як було встановлено судом, Комерційний акт № 450003/352 від 21.08.2020 підписаний: заступником начальника станції Швець А.О., агентом з розшуку вантажу (працівником станції, яка особисто здійснювала перевірку) ОСОБА_1 та прийомоздавальником ОСОБА_2 . Позивачем на підтвердження повноважень осіб, які підписали відповідний Комерційний акт, надано копії:

- посадової інструкції заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці Швеця Андрія Олександровича, затверджену 19.08.2020 першим заступником начальника Дніпровської дирекції залізничних перевезень

- наказу начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол № 26 від 03.01.2020 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти", згідно якого, у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад як начальник вантажного району, завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання пункту 10 "Правил складання актів" вирішено призначити відповідальних осіб, зокрема: ОСОБА_2 ;

- робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_1 , затверджену 15.03.2019 начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол.

За змістом відповідної робочої інструкцій агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_1 , до повноважень вказаної особи віднесено також виконання зважування вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі.

Суд звертає увагу на імперативність визначеного пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів. Водночас зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі № 910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі № 910/11397/17.

За змістом частини першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 ГК України, підприємство як організаційна форма господарювання може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17, від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17 та від 01.06.2018 у справі № 910/3930/17.

Враховуючи те, що Наказом начальника станції від 03.01.2020 року № 26, саме з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб було уповноважено прийомоздавальника ОСОБА_2 , суд вважає таким, що позбавлене правового обґрунтування твердження відповідача про те, що Комерційний акт складено з порушенням пункту 10 Правил складання актів. Відповідні висновки відповідають також правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові № 905/2360/18 від 21.08.2019.

За таких обставин суд дійшов висновку, що Комерційний акт № 450003/352 від 21.08.2020 підписано уповноваженими особами; за формою та змістом він відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а відтак, є належним доказом на підтвердження встановлених у ньому обставин - факту невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена Товариством з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" (відправником) у накладній № 43043058, і різниця складає 3 900 кг.

Разом з тим, сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів щодо оскарження дій залізниці стосовно складання відповідного Комерційного акту. Також ТОВ "Лихачовський Елеватор" не спростовує тих обставин, що саме вантажовідправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній.

Згідно із статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Також за приписами пункту 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами. При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Відповідне також узгоджується з правовою позицією, викладеною у вищезгаданих постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу 12 018,00 грн. позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення штраф в сумі 60 090,00 грн. Такий розрахунок суми штрафу є арифметично вірним та відповідає статтям 118, 122 Статут залізниць України.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" щодо примусового стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в розмірі 60 090,00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи обґрунтованість заявлених у даній справі позовних вимог, судовий збір в мінімальному розмірі, що визначений Законом 2 102,00 грн. покладається судом на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор".

Керуючись статтями 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 126 129, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський Елеватор" (місцезнаходження: 64107, Харківська область, місто Первомайський, провулок Лісозахисний, будинок 8; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" () в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місцезнаходження ВП: 49602, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; код ЄДРПОУ ВП:40081237) штраф за невірно зазначену в залізничній накладній № 43043058 масу вантажу в розмірі 60 090,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "26" лютого 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № № 922/4063/20