номер провадження справи 34/192/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,
при секретарі судового засідання Коцар А.О.,
за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання недійсним рішення установчих зборів власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
за участю уповноважених представників сторін:
від позивача: Черкашин І.І., ордер АР № 1033135 від 25.02.2021
від відповідача: не з`явився
вільний слухач: ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 від 18.08.2017
Господарським судом Запорізької області розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборне-133" про визнання недійсними рішення установчих зборів власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
10.02.2021 судом прийнято рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Оголошено вступну та резолютивну частину.
15.02.2021 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНЕ - 133" надійшла заява про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 19 000,00 грн.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву передано на розгляд судді Науменку А.О.
25.02.2021 від відповідача на адресу суду надійшли докази направлення заяви на адресу позивача.
В судовому засіданні 25.02.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".
Як вбачається із заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу та матеріалів справи, 02.12.2020 Адвокатським об`єднанням «Право Студія» (виконавець) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СОБОРНЕ - 133» (замовник) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 54-20. Для надання юридичної допомоги клієнту виконавець призначає адвоката Валько В.С., який діє на підставі Статуту та Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 11.11.2003 № 426. Адвокатом Валько В.С. були надані послуги на суму 19 000,00 грн., які відповідач просить стягнути з позивача. Відповідачем заявлявся орієнтовний розрахунок суми витрат на наданні правової допомоги у відзиві на позовну заяву і відповідач не позбавлений права доводити інший розмір понесених витрат на надання правової допомоги.
Представник позивача надав суду усні заперечення на заяву відповідача наступного змісту: відповідачем не надано суду доказів оплати вказаних витрат. Крім того, умовами договору не передбачено складання Актів наданих послуг. Просить відмовити у задоволенні заяви.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
За приписами пункту 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).
Згідно з частинами 3-5 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши в порядку статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву відповідача щодо витрат на професійну правничу допомогу, заслухавши представника позивача, суд
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Відповідач просить стягнути з позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000, 00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2020 Адвокатським об`єднанням «Право Студія» (далі - виконавець) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СОБОРНЕ - 133» (далі - замовник) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 54-20 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник на підставі ст. 59 Конституції України та відповідного процесуального законодавства доручає, а виконавець відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» бере на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та умовах, що передбачені даним договором, в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОБОРНЕ - 133» (клієнт) у зв`язку із захистом його прав та інтересів, а також із веденням його справ у судах України усіх інстанцій та юрисдикцій.
Виконавець зобов`язується надавати правову допомогу клієнту відповідно до професійних обов`язків адвоката, що передбачені ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та в межах чинного законодавства України (п. 2.1. договору).
Виконавець має права, передбачені ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідним процесуальним законодавством України без обмеження прав представника та/або захисника (п. 2.2. договору).
Замовник зобов`язаний оплатити фактичні витрати, пов`язані з виконанням даного договору (оплата судових витрат та адміністративних послуг, оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються виконавцем, оплата транспортних витрат, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, оплата перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо п. 3.2.1. договору).
Оплата фактичних витрат, що передбачені п. 3.2.1. даного договору, здійснюється замовником за фактом виконання певних дій виконавцем та при пред`явленні документів, що підтверджують фактичні витрати (п. 3.2.2. договору).
Здійснювати виплату гонорару виконавцю відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в строк та на умовах, що передбачені розділом 4 даного договору, та в розмірі, що передбачені Додатком № 1 до даного договору, який є невід`ємною частиною договору (п. 3.2.3. договору).
Оплату за надані послуги замовник зобов`язаний здійснити у день надання виконавцем конкретного виду правової допомоги, за виключенням, що передбачені у п. 4.2. договору (п. 4.1. договору).
Складання документів (у т.ч., але виключно, процесуальних документів, звернень, адвокатських запитів) здійснюється на умовах повної передоплати (п. 4.2. договору).
Даний договір набуває чинності з моменту його підписання виконавцем та замовником (п. 6.4. договору).
Для надання юридичної допомоги клієнту виконавець призначає адвоката Валько В.С., який діє на підставі Статуту та Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 11.11.2003 № 426 (п. 6.9. договору).
Договір діє до 25.11.2021 (п. 6.9. договору).
У Додатку № 1 до договору визначені розміри гонорару за надання правової допомоги, який підписаний обома сторонами.
10.12.2020 між сторонами складено та підписано Акти № 1 та № 2 щодо надання правової допомоги виконавцем, яка прийнята замовником, а саме: участь у судовому засіданні 08.12.2020 (вартість 2000,00 грн.), складанні відзиву на позовну заяву (вартість 2000,00 грн.).
Також, в матеріалах справи міститься ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1030733 від 07.12.2020 на ім`я Валько В.С., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність № 426 від 11.11.2003
Відповідач просить стягнути з позивача суму витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 19 000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунок, детальний опис виконаних робіт, акт виконаних робіт) та не встановив недотримання позивачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стаття 627 ЦК України закріплює принцип свободи договору.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналогічні положення містяться у ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Також, суд зазначає, що представником позивача не заявлялось клопотання про зменшення розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитеме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.
Також, суд зазначає, що розмір судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється згідно з умовами договору про надання правової допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Сторонами врегульовано порядок оплати наданих послуг.
Крім того, порушення клієнтом умов договору щодо оплати винагороди адвокату не може впливати на право адвоката на її отримання.
Доводи позивача спростовуються вищевикладеним.
Акти про надання послуг за договором № 54-20 від 02.12.2020 є доказами виконання договору про надання правової (правничої) допомоги № 54-20 від 02.12.2020, підписаними за взаємною згодою сторін, які не позбавлені права на їх оформлення, навіть у випадку відсутності посилання на них у договорі.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що 19 000,00 грн. становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву про ухвалення додаткового рішення ОСББ «Соборне - 133» задовольнити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 03.03.2021.
Суддя А.О. Науменко