ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.03.2021 м. Ужгород Справа № 907/810/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/810/20

за позовною заявою приватного акціонерного товариства ТЕХНОЛОГІЯ, м. Суми до товариства з обмеженою відповідальністю КОТНАР ХІЛЛ, с. Мужієво Берегівського району про стягнення суми 295.088,36грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 295.088,36грн., у тому числі суми 292440,00грн. основного боргу по оплаті вартості отриманої продукції за Договором поставки №36 від 16.01.2020, а також суми 2118,69грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання та 529,67грн. три відсотки річних, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст. 673,675, 678, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179,193,199, 193, Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/810/20 не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.12.2020 позовну заяву залишено без руху.

21.12.2020 заявником подано заяву про усунення недоліків за №236 від 18.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 08.02.2021.

11.01.2021 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов разом з клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, свої позовні вимоги підтримує, з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та запереченні на відзив, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на те, що внаслідок невиконання відповідачем укладеного між сторонами Договору поставки №36 від 16.01.2020 року останній допустив заборгованість позивачу за переданий товар в сумі 292 440,00 грн. за товар, отриманий відповідачем на підставі видаткових накладних №0005036 від 28.08.2020 та №0005370 від 08.09.2020 року.

Представник відповідача у поданому суду відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що відповідач оплатив поставлений позивачем товар, згідно платіжних доручень доданих до відзиву.

Зауважує, що неврахування позивачем платіжних доручень №1799 та № 1800 від 25.08.2020 р., у зв`язку з тим, що вони були сплачені до дати поставки товару за видатковими накладними №прРН-0005036 від 28.08.2020 р. та №прРН-0005370 від 08.09.2020 р., є безпідставним та спростовується актом звірки розрахунків.

Вказує, що з акту звірки розрахунків, який ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» додано до заперечення на відзив № 10/6 від 19.01.2021 р. вбачається, що заборгованість ТОВ «КОТНАР ХІЛЛ» перед ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» становить 267 053,11 грн. Проте, позивач вимагає стягнути заборгованість в сумі 292 440,00 грн.

Представник відповідача звертає увагу на те, що після подання відзиву ТОВ «КОТНАР ХІЛЛ» сплатило ПрАТ «ТЕХНОЛОГГЯ» грошові кошти в сумі 66 945,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №42 від 12.01.2021 р., № 198 від 12.01.2021 р., №202 від 12.01.2021 р., №217 від 03.02.2021 представником відповідача подано заперечення з долученим до нього клопотанням про поновлення строку для подання вказаних платіжних доручень.

Судом враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2020 року між ТОВ "Котнар ХІЛЛ" (надалі Відповідач, Покупець) та АТ «ТЕХНОЛОГІЯ» (надалі Позивач, Постачальник) було укладено договір поставки № 36 (надалі Договір).

Предмет договору визначений пунктом 1.1. згідно якого Постачальник передає у власність Покупця продукцію виробничо технічного призначення в асортименті, в подальшому по тексту - «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Поставка Товару здійснюється на підставі письмових заявок Покупця, переданих поштою/факсом/електронною поштою, які скріплюються печаткою Покупця і підписуються його повноважною особою.

Підписанням цього Договору Покупець підтверджує наявність необхідних повноважень особи (осіб), яка підписує (-їх-) заявки щодо постачання Товару, на вчинення зазначених дій (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 3.1 Договору Ціна Товару включає в себе ПДВ, вартість тари (упаковки) і витрати Постачальника з поставки Товару відповідно до погоджених Сторонами умов поставки. Ціна Товару узгоджується Сторонами в Протоколах погодженні ціни Товару, далі «Протокол ціни», які є невід`ємною частиною цього Договору, і вказується у видаткових накладних Постачальника.

Постачальник має право змінити ціну Товару, про що зобов`язаний повідомити Покупця не менше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів шляхом надання для підписання нового Протоколу цін. Якщо Покупець не згоден із запропонованою Постачальником новою ціною Товару, Постачальник після закінчення зазначеного в повідомленні строку має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір без відшкодування Покупцеві будь-яких витрат або збитків, пов`язаних з таким розірванням. До дати розірвання Договору сторони зобов`язані завершити взаєморозрахунки.

Загальну суму цього Договору становить сумарна вартість Товару, поставленого Постачальником Покупцеві за всіма, узгодженим Сторонами заявками (видаткових накладних) протягом терміну дії Договору (п.п. 3.2,3.3 Договору).

За змістом пункту 4.1. Договору Покупець здійснює оплату Товару, що поставляється за цим Договором, в гривнях шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки.

Зобов`язання Покупця вважається виконаним після зарахування коштів на рахунок Постачальника.

У заявках на поставку Товару вказуються найменування, кількість, асортимент і термін поставки кожної партії Товару. Постачальник зобов`язаний протягом 3- робочих днів з дня отримання заявки Покупця підтвердити свої зобов`язання з постачання або, в цей же термін, надати відмову в здійсненні поставки.

Поставка Товару здійснюється на умовах СРТ склад Покупця відповідно до Правил «Інкотермс - 2010», якщо інше не погоджено Сторонами. Враховуючи технологічні особливості виготовлення Товару допускається відхилення фактично поставленої кількості Товару від зазначеної в заявці Покупця в межах +-10%.

Право власності та ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару переходять від Постачальника до Покупця в момент поставки Товару (п.п. 5.1, 5.2 ,5.3 Договору).

Відповідно до пункту 6.1 Договору загальний обсяг поставленого за цим Договором Товару складається з сумарного обсягу Товару, поставленого Покупцю протягом терміну дії Договору.

Сторона, винна в невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язань за цим Договором, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати іншій Стороні завдані збитки.

За прострочення оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Нарахування пені за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за цим Договором обмежується терміном в 1 (один) рік з дня, коли грошові зобов`язання повинні були виконані до дня їх фактичного виконання на користь Постачальника (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

Відповідно до пункту 10.2 Договір набирає чинності від дати його підписання повноважними представниками обох Сторін та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь якому випадку до повного завершення Сторонами прийняти до виконання зобов`язань.

На виконання умов Договору Позивач здійснив поставку товару Відповідачу, що підтверджується видатковими накладними №0005036 від 28.08.2020 та №0005370 від 08.09.2020 року.

За доводами Позивача, що підтверджуються матеріалами справи, Відповідач не виконав зобов`язання згідно умов Договору, а саме, не здійснив повну оплату по договору за поставлений товар.

Наведені обставини невиконання умов договору стали підставою звернення до суду з метою стягнення заборгованості в сумі 292 440,00 грн. по оплаті вартості отриманої продукції, а також суми 2118,69 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання та 529,67 грн. трьох відсотків річних.

Із заперечення представника відповідача вбачається, що після подання відзиву ТОВ «КОТНАР ХІЛЛ» сплатило частково суму основної заборгованості у розмірі 66 945,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №42 від 12.01.2021 р., № 198 від 12.01.2021 р., №202 від 12.01.2021 р., №217 від 03.02.2021 р. 08.02.2021.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір поставки №36 від 16.01.2020 року, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений Позивачем товар на підставі видаткових накладних №прРН-0005036 від 28.08.2020, №прРН-0005370 від 08.09.2020.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно.

Поставка Товару здійснюється на умовах СРТ склад Покупця відповідно до Правил «Інкотермс - 2010», якщо інше не погоджено Сторонами. Враховуючи технологічні особливості виготовлення Товару допускається відхилення фактично поставленої кількості Товару від зазначеної в заявці Покупця в межах +-10%.

Право власності та ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару переходять від Постачальника до Покупця в момент поставки Товару (п.п. 5.1, 5.2 ,5.3 Договору).

Таким чином, факт прийняття товару підтверджується скріпленими відбитками печатки та підписами уповноважених представників сторін видатковими накладними №прРН-0005036 від 28.08.2020 на суму 99 840,00, №прРН-0005370 від 08.09.2020 на суму 192 600,00 грн.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 6.1 Договору загальний обсяг поставленого за цим Договором Товару складається з сумарного обсягу Товару, поставленого Покупцю протягом терміну дії Договору.

За змістом пункту 4.1. Договору Покупець здійснює оплату Товару, що поставляється за цим Договором, в гривнях шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки.

Зобов`язання Покупця вважається виконаним після зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач звернувся до суду, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати за поставлений позивачем, на підставі видаткових накладних товар, внаслідок чого у товариства з обмеженою відповідальністю КОТНАР ХІЛЛ, с. Мужієво Берегівського району виникла заборгованість перед позивачем у розмірі суми 292 440,00 грн.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Станом на день розгляду даної справи у відповідача рахується заборгованість у вищезазначеному розмірі. Вказана сума боргу є непогашена, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у Відповідача та ним не надано суду жодних доказів у спростування цієї заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача про стягнення вартості неоплаченого товару в сумі 292 440,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, твердження відповідача про те, що ним частково проведено оплату за товар, поставлений на підставі видаткових накладних №прРН-0005036 від 28.08.2020, №прРН-0005370 від 08.09.2020 до поставки товару, судом відхиляються, оскільки у платіжних дорученнях №1799 та № 1800 від 25.08.2020 на які посилається відповідач в графах "призначення платежу" відсутні посилання на видаткові накладні, згідно яких здійснюється платіж, як і відсутні інші дані які дають змогу встановити обставини, що входять в предмет доказування по даній справі.

Посилання відповідача на акт звірки взаєморозрахунків підписаний сторонами, як на доказ відсутності вказаної позивачем суми боргу, судом не беруться до уваги, оскільки акт звірки взаєморозрахунків не є первинним бухгалтерським обліковим документом та за відсутності інформації яка підтверджується первинними документами не може слугувати єдиним доказом фактичного здійснення оплати.

Також судом не беруться до уваги платіжні дорученнями №42 від 12.01.2021 р., № 198 від 12.01.2021 р., №202 від 12.01.2021 р., №217 від 03.02.2021 в якості проведення розрахунку по поставці товару через те, що вони підтверджують факт оплати за товар, що не відноситься до предмету доказування по даній справі.

Разом з тим, обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення, відповідачем вказані обставини не спростовані та не заперечені.

Таким чином, Відповідач по справі повинен сплатити на користь Позивача заборгованість в розмірі 292 440,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки. Порушення відповідачем свого зобов`язання, в частині проведення повної оплати за поставлений товар, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних та штрафних санкцій, передбачених законодавством.

З посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати за товар, позивачем, заявлено також позовні вимоги про стягнення суми 529,67 грн. 3% річних та суми 2118,68 грн. втрат від інфляції.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене суд, здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум 529,67 грн. 3% річних та 2118,68 грн. втрат від інфляції дійшов висновку, що такі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

За таких обставин, заявлені у справі позовні вимоги приватного акціонерного товариства ТЕХНОЛОГІЯ, м. Суми до товариства з обмеженою відповідальністю КОТНАР ХІЛЛ, с. Мужієво Берегівського району про стягнення суми 295.088,36грн. заборгованості підлягають до задоволення в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вулиця Ракоці Ференца ІІ, будинок 274/А, код ЄДУПОУ 43148896) на користь приватного акціонерного товариства "ТЕХНОЛОГІЯ" (40031, Сумська обл., місто Суми, Проспект Курський, будинок 147-А, ) заборгованість за поставлений товар в сумі 295.088,36 грн. (двісті дев`яносто п`ять тисяч вісімдесят вісім гривень 36 коп.) в т. ч. 292 440,00 грн. основного боргу по оплаті вартості отриманого товару, 529,67 грн. три відсотки річних, 2118,69 грн. збитків від інфляції, а також суму 4386,61 грн.(чотири тисяч триста вісімдесят шість гривень 61 коп.) у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 04.03.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі