РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2021Справа № 910/3655/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр Транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та в особі філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1193759,76 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Барабаш О.В.;

Від відповідача: Куць О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр Транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та в особі філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 1193759,76 грн. Також позивач просив покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу на суму 35 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" №8206687, відкритого на підставі договору про надання послуг №08340/ЦТЛ-2018 від 09.02.2018, відповідачем було неправомірно списано збір за зберігання вантажів на місцях загального користування за кодом №190 (підкод №007 - збір за зберігання власного або орендованого рухомого складу на своїх осях) на суму 55813,92 грн та 1137945,84 грн збору за кодом №251 - плата за користування вагонами належності Акціонерного товариства "Українська залізниця" на місцях загального користування (підкод №002 - плата за актами затримки форми ГУ-23а та форми ГУ-23 до подання під вантажні операції вагонів з експортно-імпортними та внутрішніми вантажами).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/3655/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 відкрито провадження у справі №910/3655/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу у строк для подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.05.2020.

06.05.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подачу відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 продовжено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на подання відзиву на позов.

18.05.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

У вказаному відзиві на позов відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись серед іншого на те, що порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус вантажу, який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За твердженнями Акціонерного товариства "Українська залізниця", на підставі актів загальної форми про затримку вагонів з вини позивача, працівниками станції Красне складені накопичувальні картки, які не були підписані платником в електронному вигляді. Відповідач відповіді у вигляді заперечень від позивача не отримав, внаслідок чого працівниками станції Красне були складені акти загальної форми ГУ-23 про відмову платника від підписання накопичувальних карток та здійснено відповідне списання коштів з рахунку платника - позивача.

При цьому відповідач вважає, що списання спірних грошових коштів було обґрунтованим, правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства України.

У підготовчому засіданні 25.05.2020 представник відповідача подав клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 25.05.2020 подав відповідь на відзив, в якій проти тверджень відповідача, викладених останнім у відзиві на позов, заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020, яку занесено до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання по справі №910/3655/20 на 17.06.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 17.06.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

16.06.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

17.06.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 17.06.2020 представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача у підготовчому засіданні 17.06.2020 заявив усне клопотання про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів від 17.06.2020.

Судом у підготовчому засіданні 17.06.2020 задоволено усне клопотання позивача про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів від 17.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020, яку занесено до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання по справі №910/3655/20 на 06.07.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 06.07.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 06.07.2020 представник позивача подав клопотання про витребування доказів та клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Судом відкладено розгляд клопотання про витребування до встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2020, яку занесено до протоколу судового засідання продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по справі №910/3655/20 на 29.07.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 29.07.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Судом у підготовчому засіданні 29.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів від 06.07.2020 у зв`язку з порушенням вимог, передбачених ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у підготовчому засіданні 29.07.2020 повідомив, що має намір повторно подати клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2020, яку занесено до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання по справі №910/3655/20 на 05.08.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 05.08.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

04.08.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

05.08.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів в порядку ст.81 Господарського процесуального кодексу України, яке було задоволено ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020, підготовче засідання по справі №910/3655/20 відкладено на 07.09.2020.

У підготовчому засіданні 07.09.2020 представник відповідача подав клопотання про відкладення підготовчого засідання та надання додаткового часу для виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 05.08.2020, яке судом задоволено, підготовче засідання по справі відкладено №910/3655/20 на 28.09.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 28.09.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

25.09.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 28.09.2020 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з матеріалами справи.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 28.09.2020 подав додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, підготовче засідання по справі №910/3655/20 відкладено на 12.10.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 12.10.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/3655/20 до судового розгляду по суті на 02.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, оголошено перерву у засіданні з розгляду справи №910/3655/20 по суті до 18.11.2020. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 18.11.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання по справі, яке було призначене на 18.11.2020 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 сторін повідомлено про судове засідання 14.12.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

10.12.2020 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, оголошено перерву у засіданні з розгляду справи №910/3655/20 по суті до 11.01.2021. Сторонам направлено повідомлення про судове засідання 11.01.2021 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

06.01.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору.

Судове засідання по справі, яке було призначене на 11.01.2021 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 сторін повідомлено про судове засідання 08.02.2021 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 08.02.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.02.2021 проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях по справі.

У судовому засіданні 08.02.2021 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (найменування змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця") (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (замовник) укладено договір про надання послуг №08340/ЦТЛ-2018 (договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1).

Вагон перевізника - це вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, вагон замовника - вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі -УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно, послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів - це послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у додатку №1 до договору (п.1.2 договору).

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 договору).

Замовник зобов`язаний, зокрема, надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планувань перевезень вантажів через АС "Месплан" (п.2.1.1 договору), оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.6 договору), самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника (п.2.1.6.1 договору), відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.7 договору).

Перевізник, зокрема, зобов`язується розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів, узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах замовника, узгоджувати, у разі можливості, замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах перевізника (п.2.3.1 договору), приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору (п.2.3.2 договору), відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника №8206687, присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача 8827 (п.2.3.3 договору), вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку - в паперовому вигляді через (450304) Дніпро-Вантажний (п.2.3.4 договору), складати документи, передбачені п.1.3 цього договору щодо нарахування сум платежів (п.2.3.5 договору).

Розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниці інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів (п.3.1 договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" (п.4.1 договору), оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в пункті 14.2 розділу 14 договору (п.4.2 договору), одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника (п.4.3 договору), по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) (п.4.5 договору), при незгоді із сумою нарахувань та стягнених платежів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на адресу, вказану в п.14.2 договору (п.4.9 договору), у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові суми (п.4.10 договору), наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди (п.4.11 договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.12.1 договору).

Крім того позивачем долучено до позовної заяви договір №Л/М/18/898/п про надання послуг з організації перевезень і накопичення власного рухомого складу (з урахуванням додаткової угоди №1 від 03.05.2019 до нього) від 19.12.2018 (договір №Л/М/18/898/п від 19.12.2018), укладений між Акціонерним товариством "Українська залізниця" як перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" як замовником, яким врегульовано взаємовідносини між перевізником та замовником, що виникають в процесі надання послуг по накопиченню власного порожнього рухомого складу замовника.

Накопичення вагонів здійснюється на станціях Батьово, Чоп, Ужгород, Красне. Направлення вагонів на станції накопичення здійснюється за електронними перевізними документами на адресу замовника з відміткою у графі 20 "найменування вантажу" "порожній направляється для накопичення маршруту за договором №Л/М/18/898/п". Відправлення сформованих маршрутів здійснюється за електронними перевізними документами, оформленими замовником з відміткою у графі 20 "найменування вантажу": "порожній направляється для накопичення маршруту за договором №Л/М/18/898/п" (п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018).

Обов`язки перевізника: накопичувати порожній власний рухомий склад замовника для відправлення маршрутами згідно з умовами цього договору. За надані послуги по накопиченню маршрутів надавати замовнику розрахункові документи, які передбачено Правилами перевезень вантажів (п.п.3.1, 3.1.1, 3.1.2 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018).

Замовник зобов`язується, серед іншого, своєчасно розкредитовувати та надавати перевізні документи на відправлення порожніх вагонів в/з накопичення на станції вивантаження на станції накопичення (п.3.2.1 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018).

Згідно із п.4.1 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018 розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця" (далі - філія "ЄЦР") і стягується по накопичувальній картці з коду платника ТОВ "Металургтранс" №8206687, код вантажовідправника/вантажоодержувача 8827.

Розмір плати за послугу "організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" визначений за ставками в додатку 1 договору про надання послуг №08340/ЦТЛ -2018 від 09.02.2018 (п.4.2 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018).

Відповідно до п.4.3 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018 плата нараховується з моменту прибуття вагона на станцію накопичення до моменту прийняття до перевезення маршруту (групи). Неповна доба округляється до повної. Замовник сплачує тільки за вагони, які належать йому або знаходяться в оперуванні, відповідно до оформлених перевізних документів.

Перевізник нараховує плату за інші послуги згідно "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги" (за умови їх надання) (п.4.6 договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018).

Договір набирає чинності з 01 січня 2019 року і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання, з правом пролонгації на кожен наступний календарний рік згідно завчасно надісланої замовником заяви про пролонгацію шляхом укладання відповідної додаткової угоди (п.10.1 договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, у серпні - вересні 2019 року згідно відомостей з Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень №20190904 від 04.09.2019, №20190910 від 10.09.2019, №20190911 від 11.09.2019, №20190914 від 14.09.2019, №20190915 від 15.09.2019, №20190917 від 17.09.2019, №20190919 від 19.09.2019, №20190921 від 21.09.2019, №20190924 від 24.09.2019, №20190925 від 25.09.2019, №20190930 від 30.09.2019 відповідачем списано з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" №8206687 грошові кошти у загальному розмірі 1193759,76 грн з ПДВ по накопичувальним карткам №№25080668, 06090721, 06090724, 06090725, 06090726, 06090727, 06090728, 06090729, 06090730, 06090731, 06090732, 06090733, 06090734, 06090735, 06090736, 07090738, 08090743, 08090744, 08090745, 13090792, 13090793, 13090794, 13090795, 13090796, 13090797, 13090797, 13090798, 13090799, 13090800, 13090801, 10090747, 10090748, 10090749, 11090758, 11090759, 11090760, 11090761, 11090762, 12090763, 12090765, 12090766, 12090767, 12090768, 12090769, 12090770, 12090772, 12090773, 12090774, 12090775, 13090776, 13090777, 13090778, 13090779, 13090780, 13090781, 13090782, 13090783, 13090784, 13090785, 13090786, 13090787, 13090788, 13090789, 13090790, 13090791, 13090803, 13090804, 13090805, 13090806, 13090807, 14090808, 14090809, 14090810, 14090811, 14090812, 14090813, 11090757, 22090832, 22090833, вид послуги - плата за користування вагонами на місцях загального користування та збір за зберігання власного рухомого складу на своїх осях згідно відомостей №03090006, 07090007, 07090008, 09090010, 09090011, 15090013, 15090015, 17090017, 17090018, 23090020, 20090019 де: найменування збору (код за переліком №190) - зберігання вантажів па місцях загального користування; номер підкоду 007 - збір за зберігання власного або орендованого рухомого складу на своїх осях; за кодом 190/7 Акціонерним товариством "Укрзалізниця" списано - 55813,92 грн; найменування збору (код за переліком №251) - плата за користування вагонами належності Укрзалізниці на місцях загального користування; номер підкоду 002 - плата за актами затримки ф.ГУ-23а та ф.ГУ-23 до подавання під вантажі операції вагонів з експортно-імпортними та внутрішніми вантажами; за кодом 251/2 Акціонерним товариством "Укрзалізниця" списано - 1137945,84 грн.

20.11.2019 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №19690 від 18.11.2019 про повернення списаних коштів на суму 1193759,76 грн, однак відповідач відповіді на вказаний лист не надав, грошові кошти у розмірі 1193759,76 грн не повернув.

Звертаючись із розглядуваним позовом до суду, позивач зазначає про те, що збір за зберігання рухомого складу та плата за користування вагонами списана неправомірно з особового рахунку позивача, оскільки відповідні послуги Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" за договором про надання послуг №08340/ЦТЛ-2018 від 09.02.2018 не замовлялися.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказує, зокрема на те, що ним було правомірно нараховано позивачу та списано плату за користування вагонами та збір за зберігання власного або орендованого рухомого складу на своїх осях, які простоювали на станції Красне в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта та простоювали на коліях зазначеної станції в очікуванні розкредитування перевізних документів на підставі договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018.

При цьому відповідач зазначив, що порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус вантажу, який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Як зазначає Акціонерне товариство "Українська залізниця", на підставі актів загальної форми про затримку вагонів з вини позивача, працівниками станції Красне складені накопичувальні картки, які не були підписані платником в електронному вигляді. Відповідач відповіді у вигляді заперечень від позивача не отримав, внаслідок чого працівниками станції Красне були складені акти загальної форми ГУ-23 про відмову платника від підписання накопичувальних карток та здійснено відповідне списання коштів з рахунку платника - позивача.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.306 Господарського кодексу України унормовано, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст.306 Господарського кодексу України).

Згідно ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами ст.307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, права й обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт".

За змістом ст.ст.2, 8 вказаного вище Закону умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є правовідносинами з надання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів залізницею та їх зберіганням.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктами 14 та 15 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 (зі змінами та доповненнями) (далі-Правила користування вагонами і контейнерами) визначено, що розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством. За час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Аналогічна норма встановлена п.5 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифне керівництво №1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 №340/16356 (зі змінами та доповненнями), в якому зазначено, що за затримки на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних або орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених в таблиці 1.

За таких обставин, враховуючи те, що вагони власності/оренди позивача були затримані на станції Красне з вини останнього, що підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи актами загальної форми ГУ- 23, то відповідачем правомірно, на підставі п.2.1.7 договору про надання послуг №08340/ЦТЛ- 2018 від 09.02.2018, п.п.6, 8, 14, 15 Правил користування вагонами і контейнерами, п.5 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифне керівництво № 1), нараховано позивачу плату за користування вагонами за час затримки вагонів на станції призначення Красне з вини вантажовласника у розмірі 50 відсотків зазначених розмірів плати, що становить 1137945,84 грн з ПДВ.

Відповідно п.121 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

При цьому жодних підстав, передбачених п.121 Статуту залізниць України та п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, за умови наявності яких позивач звільнявся б від оплати зазначеної плати, позивачем не доведено.

За твердженнями відповідача, при формуванні відомостей плати за користування вагонами помилково вказано підкод 251/2 - плата за користування вагонами належності Укрзалізниці на місцях загального користування.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, розрахунок плати за користування вагонами здійснювався відповідачем за ставками плати за користування вагонами табл.1 п.5 розділу V Збірника тарифів в розмірі 50% на підставі п.п.14 та 15 Правил користування вагонами і контейнерами, що підтверджується детальним розрахунком плати та користування вагонами за відомістю форми ГУ-46 №03090006.

Наразі зазначення у накопичувальних картках форми ФДУ-92 та відомостях форми ГУ-46 плати за користування вагонами по невірному коду 251/2 не вплинуло на порядок розрахунку та застосування ставок плати за користування вагонами.

Щодо нарахування позивачу до сплати збору за зберігання вантажу, суд відзначає наступне.

Згідно з п.п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005 №507 визначено, що приймання поїздів на станцію може проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Оскільки, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, маршрут (група) вагонів формувався позивачем по декілька діб, на дані станційні колії відповідач не міг приймати вантаж для інших вантажоодержувачів, у зв`язку з чим позивачу було нараховано збір за зберігання вантажу.

Відповідно до п.2.3 укладеного між сторонами договору №Л/М/18898/п про надання послуг з організації перевезень і накопичення власного рухомого складу від 19.12.2018 відправлення сформованих маршрутів здійснюється за електронними перевізними документами, оформленими замовником з відміткою у графі 20 "найменування вантажу" "порожній направляється після накопичення маршруту" та є моментом закінчення накопичення маршруту.

Пунктом 9 Правил зберігання вантажів передбачено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, що не залежать від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Зі змісту вказаної норми не вбачається безоплатного терміну зберігання.

Пунктом 5.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17 визначено, що перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Згідно п.1.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084 (із змінами та доповненнями) встановлено, що перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - "власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, державної вагонної компанії, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів - "порожній власний (орендований) вагон. З-під... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, вагонної компанії або орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".

Отже, порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу".

Відповідно до розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги передбачено розмір ставок зборів за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, п.2 зазначеного розділу III Збірника тарифів передбачено нарахування збору за зберігання вантажів на місцях загального користування, а п.п.2.1 п.2 розділу III Збірника тарифів визначено, що після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), справляється в розмірі 5,9 грн за добу, у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що на підставі п.9 Правил зберігання вантажів та п.п.2.1. п.2 розділу III Збірника тарифів позивачу було нараховано збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (одиниці) на місцях загального користування із розрахунку 5,90 грн за добу, що відповідно дорівнює 55813,92 грн з ПДВ.

Отже, за висновками суду, відповідачем правомірно нараховано позивачу збір за користування вагонами, які простоювали на станції призначення Красне до моменту прийняття від позивача до перевезення маршруту (групи) вагонів та збір за зберігання вантажу на коліях залізниць, оскільки порожні власні вагони, які надійшли за перевізними документами позивачу, мають статус "вантажу" та відповідно зберігаються на коліях залізниці до моменту відправки маршруту (групи) вагонів.

Умовами п.1 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083 (далі-Правила видачі вантажів) (із змінами та доповненнями) передбачено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Пунктом 32 Правил видачі вантажів визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти із станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів передбачені Правилами зберігання вантажів.

Як вбачається з матеріалів справи, власні вагони позивача прибували на станцію Красне за перевізними документами, відповідно до яких одержувачем є позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс". Після прибуття вагонів на станцію Красне позивача було повідомлено про прибуття власних вагонів позивача, що підтверджується відомостями внесеними в графу 35 листа 3 відповідної накладної. Відповідно до графи 36 листа 3 накладної вантаж був виданий вантажоодержувачу. Надалі такі вагони були поставлені на затримку, що підтверджується складеними працівниками означеної станції актами загальної форми ГУ-23.

Після закінчення накопичення власного рухомого складу замовника на станції було складено акти загальної форми на закінчення затримки вагонів в очікуванні формування маршруту.

Згідно з п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №334, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855 акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами.

Акт форми ГУ-23 може бути складений без участі представника вантажовласника, однак лише за участі не менше двох осіб.

Відповідно до актів загальної форми про затримку вагонів з вини замовника працівниками станції Красне складено накопичувальні картки, які не були підписані платником в електронному вигляді, відповідач не отримав відповіді від позивача у вигляді заперечень, у зв`язку з чим працівниками станції Красне складено акти загальної форми ГУ-23 про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" від підписання спірних накопичувальних карток та здійснено списання коштів з особового рахунку платника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" плати за користування вагонами за час затримки вагонів на станції призначення Красне з вини вантажовласника у розмірі 50 відсотків, що складає 1137945,84 грн з ПДВ та збору за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (одиниці) на місцях загального користування із розрахунку 5,90 грн за добу, що становить 55813,92 грн з ПДВ.

Позивачем наведених вище обставин належними та допустимими доказами не спростовано.

Крім того суд зауважує, що згідно наявних в матеріалах справи спірних накопичувальних карток списання вищезазначених сум відбулось на підставі укладеного між сторонами договору №Л/М/18/898/п від 19.12.2018, тоді як у позовній заяві в якості підстав позову позивач зазначив тільки договір про надання послуг №08340/ЦТЛ-2018 від 09.02.2018, договір №Л/М/18/898/п від 19.12.2018 було долучено позивачем до матеріалів позовної заяви без посилання на вказаний правочин в обґрунтування підстав звернення до суду з відповідним позовом.

Заперечення відповідача щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав судом відхиляються з підстав оцінки його ефективності з урахуванням положень ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суд погоджується з тим, що ефективний спосіб захисту права повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр Транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та в особі філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1193759,76 грн.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати залишаються за позивачем.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

3. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п.п.17.5 п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.02.2021.

Суддя М.Є.Літвінова