ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2021 Справа № 905/1245/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.

у справі за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, )

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовекогруп-М" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, буд. 54, )

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості в розмірі 189 658,92 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось з позовною заявою до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовекогруп-М" до відповідача-2: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 189658,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1 умов договору банківського обслуговування б/н від 14.09.2014 щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, просить суд стягнути заборгованість солідарно, оскільки, відповідачем-2 15.08.2016 року було укладено договір поруки за зобов`язаннями відповідача-1 по поверненню кредитних коштів.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.07.2020 відкрито провадження у справі №905/1245/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

19.08.2020 на електронну адресу суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 19.08.2020, у якому останній просив суд надати відповідачу строк для подання відзиву та додаткових доказів у справі.

20.11.2020 та 23.11.2020 через канцелярію суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д, у якому останній виклав свою позицію по суті спірних правовідносин, заперечував щодо солідарного стягнення заборгованості. Просив суд відмовити у стягнення заборгованості з відповідача-2.

30.11.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 30.11.2020 про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю у додатковому часі для надання доказів та пояснень у справі.

01.12.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив №20201120/3421 від 25.11.2020, в якій останній надав пояснення по суті спірних правовідносин, проти доводів, викладених відповідачем-2 у відзиві заперечував.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.12.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/1245/20 та призначено розгляд справи по суті на 15.01.2021 року.

26.01.2021 на електронну адресу та 01.02.2021 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява без номеру та дати, у якій остання повідомила суд про зміну свого зареєстрованого місця проживання та просила суд надсилати усі процесуальні документи за новою адресою.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання №3939 від 18.12.2020, доданої відповідачем-2 до вказаної вище заяви, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є - АДРЕСА_1 .

З метою належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, судом ухвалою №905/1245/20 від було відкладено розгляд справи на 25.02.2021.

У судове засідання 25.02.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідач-1 своїм правом на подання відзиву не скористався, відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Поштова кореспонденція суду направлялась на адресу відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, буд. 54, але була повернута на адресу суду з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст. 80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, судом встановлено наступне.

14.09.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовекогруп-М" (в особі директора - ОСОБА_1) звернувся до позивача із заявою про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 . Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (далі договір). Підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

На підтвердження зазначених вище обставин, позивач надав витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та заяву про відкриття поточного рахунку.

15.08.2016 року між АТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) було укладено договір поруки № PorukaLimit1734161 (далі - договір поруки), предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають з Кредитного договору (п. 1.1. договору поруки).

Згідно з п. 1.1.1 розділу 3.11 поручитель солідарно відповідає по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом;

- За період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2 «Угода 1» - 30% річних для договорів забезпечених порукою, 34% річних для договорів незабезпечених порукою;

- За період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3 «Угода 1» - 60% річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів незабезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17. «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за користування ліміту відповідно до 3.2.1.4.4. «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 10 000,00 грн.

Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Пунктом 1.5 договору поруки встановлено, у випадку невиконання боржником зобов`язань за «Угодою і/або Угодою 2», боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.4.1 договору сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через п`ятнадцять років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1 і/або Угодою 2» цей договір припиняє свою дію.

Позивач свої зобов`язання за договором щодо надання відповідачу грошових коштів виконав, що підтверджується відповідними банківськими виписками по рахункам відповідача.

Згідно з довідкою позивача про розміри встановлених кредитних лімітів №60218DOQ0S066 від 01.06.2020, відповідачу-1 було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_3 , а саме: 18.02.2016 - 0 грн, 17.08.2016 - 10000, 00 грн, 07.10.2016 - 200000, 00 грн, 01.12.2016 - 200000, 00 грн, 27.12.2016 - 210000, 00 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача-1 за вказаною кредитною Угодою станом на 27.05.2020 становить 756 946,29 грн. і складається із: заборгованості за кредитом - 189 658,92 грн., заборгованості за відсотками з користування кредитом - 239 254,72 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 312107,95 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 15 924,70 грн.

Позивач просить суд стягнути заборгованості за кредитом в сумі 189 658,92 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1, 2 ст. 633 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то саме на банк покладається обов`язок довести, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За змістом ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1, 2 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 189 658,92 грн. обґрунтованими та доведеними доказами, що містяться в матеріалах справи та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо заперечень відповідача-2, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач-2 вказує, що виступав поручителем за кредитним лімітом в розмірі 10000,00 грн., та внаслідок оплати 04.10.2016 року 10000,00 грн., договір поруки був припинений.

Також, вважає недоведеним, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за використання ліміту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, з мотивів викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Такі заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи, оскільки, у межах даної справи позивачем заявлена до стягнення лише сума заборгованості за кредитом. Відсотки, пеня або будь-які інші нарахування не заявлені, а правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 не відноситься до суті спірних відносин.

Крім того, відповідач-1 активно використовував кредитний рахунок в межах встановленого кредитного ліміту, в тому числі користувався, отримував кошти (здійснював розрахунки, погашав заборгованість за кредитом), в той час коли відповідач-2 (особа поручитель) була керівником відповідача-1, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому, спростовує посилання на необізнаність щодо умов кредитування.

Договором поруки встановлено, якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Тобто, збільшення кредитного ліміту до 210 000,00 грн. не є підставою для припинення поруки, оскільки, при підписанні договору поруки, відповідач-2 надав згоду на можливе збільшення розміру кредитних зобов`язань.

Відповідно до п.4.1 договору сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через п`ятнадцять років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1 і/або Угодою 2» цей договір припиняє свою дію.

У зв`язку з тим, що у відповідача-1 наявна заборгованість за кредитом, тому, не можна вважати договір поруки припиненим.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись 129, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовекогруп-М" до відповідача-2: ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 189 658,92 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовекогруп-М" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитом у розмірі 189 658,92 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2 844, 88 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 25.02.2021.

Повний текст рішення складено та підписано - 02.03.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ).

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовекогруп-М" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, буд. 54, ).

Відповідач-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя О.М. Сковородіна