ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Справа № 923/1133/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Короткій Ю.А.

за участю представників судового процесу:

прокурор: Князєв Д.В., посвідчення № 056422 від 29.05.2020,

від позивача-1: не прибув,

від позивача-2: не прибув,

від відповідача: Трьомка С.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора-першого заступника керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1: Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ., пр. Перемоги, 14, код ЄДР 39816845 та

позивача-2: Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області, м. Запоріжжя,

вул. Музична, 2а

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Трьомки Сергія Івановича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1

про стягнення 3201 грн. 46 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви, клопотання, процесуальні дії суду.

Прокурор-перший заступник керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (позивач-1) та Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області (позивач-2) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Трьомки Сергія Івановича (надалі по тексту рішення - відповідач, ФОП Трьомка С.І.) 3201грн. 46коп. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Позов обгрунтовано твердженням про нездійснення відповідачем вказаної оплати, нарахованої за актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складеного за результатами габаритно-вагового контролю, здійсненого 24.09.2019 на пункті габаритно-вагового контролю працівниками Укртрансбезпеки в Запорізькій області.

Прокуророр-перший заступник у позовній заяві вказує, що відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури та який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, а також у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 27 Положення (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320, які набрали чинності 03.05.2018), Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює нарахування та вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, з моменту набрання чинності вказаними змінами, Державна служба України з безпеки на транспорті набуло відповідні повноваження щодо стягнення нарахованої плати.

Між тим, Укртрансбезпекою та її територіальними органами з часу нарахування відповідачеві плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом (з вересня 2019 року) заходів щодо стягнення такої плати не вжито.

В позові прокурором також обґрунтовано існування обставин загрози порушення інтересів держави, оскільки несплата відповідачем коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.

08.12.2020 від Управління Уктрансбезпеки в Запорізькій області надійшли письмові пояснення по справі, за якими позивач-2 вказав, що підтримує в повному обсязі заявлені позовні вимоги. Позивач-2 вказує, що 24.09.2019 у пункті габаритно-вагового контролю на 264 кілометрі а/д М-18 відповідачем або його представником (водієм) приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами не здійснювалось, плата за проїзд не вносилась, а тому повторне зважування не проводилось.

Ухвалою суду від 08.12.2020 було відкладено підготовче засідання до 05.01.2021.

05.01.2021 за вх.№2/23/21 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. За твердженнями відповідача Управлінням Укртрансбезпеки в Запорізькій області були застосовані ваги, які проводять статичне зважування транспортного засобу, а не зважування згідно з Вимогами до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах, як це передбачають Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255.

Ухвалою суду від 05.01.2021 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 10.02.2021, цією ж ухвалою суд було відкладено підготовче засідання до 02.02.2021.

12.01.2021 за вх..№212/21 від Прокурора-першого заступника керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області надійшла відповідь на відзив ФОП Трьомки С.І. Прокурор вказує, що при зважуванні 24.09.2019 використовувались належним чином повірені ваги, а вантажоприймальні платформи, що використовувались під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю, придатні для використання та застосування для зважувань великовагових транспортних засобів як у статичному так і в динамічному режимі.

16.01.2021 за вх.№306/21 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач вказує, що ваги призначені для вимірювання маси транспортних засобів в русі можуть використовуватись для статичного зважування, але не навпаки. Статичні ваги використовувати для вимірювання маси транспортних засобів в русі не можна тому, що вимірювальний прилад статичних ваг повинен фіксувати значення вимірюваного навантаження в стані спокою (рівноваги), а в момент наїзду на таку платформу буде зафіксоване найбільше значення динамічного навантаження , показання будуть більшими від статичних та змінюватимуться залежно від швидкості наїзду на вантажоприймальну платформу, а найбільше спотворення результатів вимірювання відбудеться під час наїзду ведучої осі.

Ухвалою суду від 02.02.2021 підготовче провадження у справі було закрито, а розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 02.03.2021.

Прокурор в судовому засіданні 02.03.2021 підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні 02.03.2021 заперечував проти позовних вимог та просив суд залишити їх без задоволення.

Представників позивачів в судове засідання 02.03.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про час та місце проведення розгляду справи по суті, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи положення ч.3 ст.202 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників позивачів, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які встановленні судом та мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, зокрема, щодо права прокурора на звернення з даним позовом в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01 квітня 2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Системне тлумачення статті 53 Господарського процесуального кодексу України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено, зокрема, такі правові висновки.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Статтею 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті (п. 3 Положення).

Підпунктом 15 п. 5 Положення передбачено, що Уктрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Разом з цим, 03.05.2018 набрали чинності зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320 до пп. 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, відповідно до яких Укртрансбезпека здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Суд вважає, що сам факт не звернення до суду центрального органу виконавчої влади з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган не виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Аналізуючи частину 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", суд зазначає, що прокурор набуває право на представництво, зокрема, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежно. Водночас "не здійснення захисту" виявляється в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Державна служба України з безпеки на транспорті, маючи відповідні повноваження, визначені ст. 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320, протягом тривалого часу у зв`язку з неправильним розумінням цих повноважень, не вжила належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості перед державним бюджетом України з плати за проїзд, що є свідченням неналежного виконання цим органом своїх повноважень, а тому у прокурора були обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави.

Відповідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором було здійснено попереднє повідомлення органів Укртрансбезпеки до звернення до суду (що не заперечується останньою), проте відповідним органом так і не було вжито заходів щодо захисту вказаних інтересів держави.

Таким чином, суд вважає, що за даних обставин прокурором підтверджено підстави представництва інтересів держави в суді.

Щодо суті позовних вимог, суд зазначає таке.

24.09.2019 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час здійснення габаритно-вагового контролю згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, відносно ФОМ Трьомки С.І. складено акт №0016301 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.09.2019, довідку №0009801 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.09.2019 та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 119,80 євро, що еквівалентно 3201,47грн.

Габаритно-ваговий контроль здійснювався під час рейдової перевірки згідно з щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області у період з 23.09.2019 по 29.09.2019 (а.с. 24), направленням на перевірку №007445 від 23.09.2019 (зворотній бік а.с. 24), затвердженого в.о. начальником управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Так, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області відповідно до Порядку зупинення транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013, було зупинено транспортний засіб марки RENAULT модель MAGNUM 440 реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом марки SCHMIT 2 модель S 01 реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобільний перевізник згідно товарно-транспортної накладної ФОП Трьомка С.І.

Згідно з товарно-транспортною накладною (а.с.19) - пункт навантаження транспортного засобу: с. Вертіївка, Чернігівська область; пункт розвантаження: м. Запоріжжя.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT модель MAGNUM 440 реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом марки SCHMIT 2 модель S 01 реєстраційний номер НОМЕР_3 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено довідку №0009801 від 24.09.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (зворотній бік а.с.15) та акт №0016301 від 24.09.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.15). Зокрема, встановлено, що при нормативно допустимому навантаженні на одиничну вісь в 11 тон, транспортний засіб. Відповідача мав навантаження на одиничну вісь 11,85 тон.

Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0016301 від 24.09.2019, проведеним згідно п.31 та п. 31-1 Постанови КМУ №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобілем марки RENAULT модель MAGNUM 440 реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом марки SCHMIT 2 модель S 01 реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобільний перевізник ФОП Трьомка С.І., згідно товарно - транспортної накладної, становить 119,8євро. Наведена сума еквівалентна 3201,47 грн. по курсу валют Національного Банку України станом на 24.09.2019.

Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області звернулося до ФОП Трьомки С.І. з вимогою про внесення оплати за проїзд згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до акту №0016301 від 24.09.2019, проте, вказану оплату відповідачем здійснено не було.

Статтею 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" Верховна Рада України визначає основні напрями державної політики у сфері автомобільного транспорту, законодавчі основи її реалізації. Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий, компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі також Порядок №879).

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

У відповідності до пп. 4 п. 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5. Правил дорожнього руху.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів здійснюється за спеціальними правилами у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 28 Порядку №879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку.

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема довідку №0009801, акт № 00163018 та розрахунок плати за проїзд до цього акта, які були складені працівниками Укртрансбезпеки у Запорізькій області 24.09.2019

Також, з матеріалів справи вбачається, що розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.

Щодо доводів відповідача, що результати здобуті неналежними засобами вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до п. 13 Порядку під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2529 від 12.07.20 та свідоцтво про державну метрологічну атестацію №34-1191 від 08.09.2009, що підтверджують справність та належність обладнання, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль 24.09.2019 року(а.с. 22-23).

Посилання відповідача на п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 року за № 1171/29301, яким встановлено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі, в той час, як засіб вимірювальної техніки, який здійснювалось зважування призначений для зважування в статиці є необгнунтованими, оскільки належним підтвердженням габаритно-вагового контролю у русі є відповідне позначення режиму зважування на чеку зважування (зворотній бік а.с.16), а саме: "Mod. Dynamic" (динамічний режим).

Відповідач вказує на те, що згідно свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, якими 24.09.2019 було проведено зважування призначені для проведення статичного зважування. Проте, відповідно до вимог затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, вагове обладнання повинно забезпечувати по осьове зважування у русі.

Проте, суд критично розцінює таке заперечення відповідача з огляду на таке.

Так, щодо доводів відповідача про те, що засіб вимірювальної техніки, який використовувався у спірному випадку для габаритно-вагового контролю, не призначений для зважування у динамічному режимі, то суд вважає такі доводи відповідача не доведеним з його сторони належним чином. Так як, на думку суду, доводи прокурора і позивача з цього питання та докази подані в їх обґрунтування є більш вірогідними ніж подані відповідачем в обґрунтування його заперечень.

Зокрема, поданими доказами прокурором підтверджено, що при зважуванні транспортного засобу ФОП Трьомки С.І. 24.09.2019 використовувались належним чином повірені ваги виробництва "ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI", Туречинна, що підтверджується доданими до матеріалів справи свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки № 34- 00/2529 від 12.07.2019.

Як свідчить Свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № 34- 00/2529 від 12.07.2019, остання повірка ваг була здійснена 12.07.2019, повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного клейма державного повірителя по експлуатації ваг, тому станом на 24.09.2019 (дата проведення зважування транспортного засобу відповідача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно - технічної документації.

У цьому ж свідоцтві про повірку зазначено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 "Весы для статического взвешивания. Общие технические требования".

Відповідно до ГОСТ 8.010-99 Методики выполнения измерений. Основные положення, а також регламенту М 218-9:2006. Методика выполнения измерений поосевых нагрузок и массы грузовых транспортных средств в движении, здійснення по осьових зважувань повинно відбуватись під час руху транспортного засобу.

Про це вказує, також, і ГОСТ 30414- 96 "Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики".

Водночас розділом 5 ГОСТ 30414-96 "Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики» вказано наступне.

5.1 Весы должны быть изготовлены в соответствии с требованиями настоящего стандарта и технических условий на весы конкретного типа по рабочим чертежам, утвержденным в установленном порядке. Весы, предназначенные не только для взвешивания в движении, но и для статического взвешивания вагона, вагонетки, автомобиля, прицепа или полуприцепа в целом на одном грузоприемном устройстве, кроме того, должны соответствовать требованиям ГОСТ 29329-92 («Веси для статического взвешивания. Общие технические требования".)

Таким чином, вага пересувна автомобільна типу "ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI", Туречинна, що використовувалась під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки в Запорізькій області, пройшовши щорічну метрологічну атестацію відповідно до ГОСТ 29329-92, придатна для використання та застосування для зважувань великовагових транспортних засобів як у статичному так і в динамічному режимах.

Одночасно, суд не вважає, що відповідачем спростовано, що конструкція та технічні характеристики цих ваг дозволяють зважувати транспортні засоби шляхом визначення поосьового навантаження та повної маси транспортного засобу, як в русі так і в статиці.

А тому, суд вважає, доведеним прокурором та позивачем, та не спростованим відповідачем, що у даному випадку "Ваги пересувні автомобільні ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI", Туречинна в повній мірі відповідають Вимогам до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Мінінфраструктури України №255 від 28.07.2016 та забезпечують виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань, щодо перевірки дотримання перевізниками вимог законодавства, зокрема п.22.5 Правил дорожнього руху, в частині визначення осьових навантажень, шляхом проведення точного габаритно-вагового контролю.

Суд також зауважує, що пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим відповідачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні. Відповідачем не надано також доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.06.2018 року у справі № 820/1203/17, від 12.02.2020 у справі №926/16/19, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області на адресу відповідача надсилалося повідомлення з вимогою про необхідність сплатити плату за проїзд згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0016301 від 24.09.2019 у сумі 119,80 євро, що еквівалентно 3201,47грн., яке залишено відповідачем без задоволення.

Вказані вище обставини відповідачем не спростовані, в матеріалах справи докази сплати відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у даній справі є витрати Херсонської обласної прокуратури на сплату судового збору, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 2102грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Трьомки Сергія Івановича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України Одержувач: УК в Олекс. р-ні м. Зап./Олекс./22160100, ЄДРПОУ р-ну 38025440, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, №8003, р/р НОМЕР_4 ) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в розмірі 3201,46 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Трьомки Сергія Івановича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) користь Херсонської обласної прокуратури (, р/р UA0002291, МФО 820172 в УДКСУ м. Києва) 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Згідно з ч.1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК.

Повне рішення складено та підписано 03.03.2021

Суддя Н.А. Павленко