УХВАЛА

03 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/1544/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Балаца С. В.

від 15.09.2020 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Козир Т. П., Агрикова О. В., Кравчук Г. А.

від 23.12.2020

за позовом Фізичної особи-підприємця Зузи Андрія Васильовича

до Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича

про стягнення 43 094,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Зуза Андрій Васильович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича про стягнення 43 094,36 грн, у тому числі 40 000,00 грн основного боргу у вигляді вартості втраченого майна та 3 094,36 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору суборенди № 594725 від 14.06.2019 передав відповідачу у строкове оплатне користування майно (кавовий апарат), однак вказане майно відповідачем було втрачено, тому за умовами договору він зобов`язаний сплатити його вартість та пеню за прострочення оплати.

Рішенням від 15.09.2020 у справі № 910/1544/20 Господарський суду міста Києва позов задовольнив. Присудив до стягнення з Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича на користь Фізичної особи-підприємця Зузи Андрія Васильовича основний борг у вигляді вартості втраченого майна в сумі 40 000,00 грн та пеню в сумі 3 094,36 грн.

Постановою від 23.12.2020 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 у справі №910/1544/20.

02 лютого 2021 року Фізична особа-підприємець Єгоров Анатолій Володимирович звернувся до Верховного Суду через Північний апеляційний господарський суд з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 910/1544/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 43 094,36 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік - 227 000,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 910/1544/20 є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі Фізична особа-підприємець Єгоров Анатолій Володимирович зазначає, що обставини, встановлені судовими рішеннями попередніх інстанцій, впливають на кримінальну справу, яка має суттєве значення для нього як потерпілого у цій справі. Крім того, скаржник зауважує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на те, що судами "ототожнювались поняття втрати та викрадення орендованого обладнання", не наводячи при цьому правової норми, єдину практику застосування якої необхідно сформувати.

Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Розглянувши наведені підстави для відкритті касаційного провадження у малозначній справі, Суд дійшов висновку, що доводи та зміст оскаржених судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Поряд з цим доводи Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича стосовно того, що обставини, встановлені судовими рішеннями попередніх інстанцій, впливають на кримінальну справу, яка має суттєве значення для нього як потерпілого у цій справі Судом до уваги також не беруться. Підпунктом "б" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виключним випадком для перегляду малозначної справи у касаційному порядку є те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи. Поряд з цим скаржником не зазначено які саме обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 910/1544/20, він позбавлений можливості спростувати у кримінальній справі.

При цьому, Суд зазначає, що використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених пунктами "а" та "б" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального України для перегляду у касаційному порядку малозначної справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/1544/20 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єгорова Анатолія Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 4 аркушах (у тому числі квитанція № 0. 0. . 1 від 02.02.2021 про сплату 4 204,00 грн). Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді С. В. Бакуліна

О. А. Кролевець