ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2021 р. м. Одеса Справа № 916/596/20(916/3181/20)
Господарський суд Одеської області у складі судді - Антощук Світлани Іванівни,

при секретарі судового засідання Чорбі Г.В.

дослідивши матеріали справи:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 9/1; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Проспект миру, 5-Р, каб.12, каб.24; )

про стягнення 370 251, 41 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Яровенко М.Г. (адвокат) - на підставі ордеру серія ОД № 333563 від 04.11.2020р.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" про стягнення збитків у розмірі 370 251, 41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем вимог податкового законодавства щодо обов`язку складання податкових накладних та реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим Позивач втратив можливість включити суму податку на додану вартість за оплачені ним послуги за Договором №22 від 14.09.2018р. до складу податкового кредиту. Посилається Позивач на положення ст. ст. 16, 22, 611 Цивільного кодексу України, ст. ст. 14,201 Податкового кодексу України та ст.ст. 4, 5, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.11.2020р. суддею Антощук С.І. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 916/3181/20; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, у межах справи №916/596/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН", із присвоєнням справі №916/596/20(916/3181/20).

Підготовче засідання призначалось на 09.12.2020р. та у подальшому відкладалось на 18.12.2020р., 24.12.2020р., 04.01.2021р. та 20.01.2021р.

24.12.2020р. до Господарського суду Одеської області надійшов відзив (вх. ГСОО №34543/20 від 24.12.2020р.) виконуючого обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" арбітражного керуючого Чепелюка О.О. на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні.

04.01.2021р. до Господарського суду Одеської області позивачем було надано відповідь на відзив (вх. ГСОО №138/21 від 04.01.2021р.) на позовну заяву, відповідно до якої Позивач не визнає наведені Відповідачем у відзиві заперечення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2021р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 19.02.2021р.

У судовому засіданні 19.02.2021р. представник Позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце проведення судового засідання його було повідомлено належним чином, шляхом направлення ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2021р. на електронну адресу виконуючого обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" арбітражного керуючого Чепелюка О.О.; про причини неявки суду не повідомив.

На підставі представлених сторонами доказів та наданих пояснень, суд встановив наступне.

14.09.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" (Клієнт) було укладено Договір № 22 про перевантаження експортних вантажів навалом.

Пунктом 1 Договору визначено, що Виконавець перевантажує із залізничних вагонів і/або автотранспорту завезену Клієнтом, у погоджених з Виконавцем об`ємах, кількість вантажу, виділяє складську площу для зберігання вантажу Клієнта, та документально оформляє експортну глину навалом по одному з варіантів зазначених в п 1.1, 1.2, 1.3 цього Договору, а Клієнт планує до перевантаження 50000 тон вантажу та зобов`язується оплатити надані йому Виконавцем послуги в погодженому цим договором порядку.

Згідно п. 3.1. Договору Клієнт сплачує послуги Виконавця за діючими у Виконавця тарифами.

Відповідно до абз. 4 п. 3.4. Договору сторони погодились, що Акт приймання-здачі всіх наданих за даним Договором послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання Виконавцем послуг на користь Клієнта.

Згідно Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №Э/2 від 03.11.2018р. Виконавцем було надано Клієнту послуги, загальній вартості яких складає 1 202 304, 64 грн. з ПДВ (200 384, 11 грн. ПДВ). 08.11.2018р. вказані послуги Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" було оплачено, що підтверджується платіжним дорученням №2849 від 08.11.2018р. на суму 1 202 304, 64 грн.

Згідно Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №Э/3 від 05.11.2018р. Виконавцем було надано Клієнту послуги, загальній вартості яких складає 1 019 203, 78 грн. з ПДВ (169 897, 30 грн. ПДВ). 21.11.2018р. вказані послуги Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" було оплачено, що підтверджується платіжним дорученням №2976 від 21.11.2018р. на суму 1 019 203,78 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" було складено Податкову накладну №4 від 03.11.2018р. та Податкову накладну №5 від 05.11.2018р.

Позивачем зазначено, що з Єдиного реєстру податкових накладних йому стало відомо, що за результатами розгляду податкової накладної №4 від 03.11.2018 та №5 від 05.11.2018р. контролюючий орган 28.11.2018 через Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України направив відповідачу квитанції про зупинення їх реєстрації та запропонував йому надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. Згідно квитанції від 28.11.2018 року, зареєстрованої в ЄРПН за № про реєстрацію податкової накладної від 05.11.2018 року №5 документ доставлено до ДФС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Причина: «відповідно до п. до п. 201.1 б ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 05.11.2018 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 52.10,52.29 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податку». Згідно квитанції від 28.11.2018 року, зареєстрованої в ЄРПН за № про реєстрацію податкової накладної від 03.11.2018 року №4 документ доставлено до ДФС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Причина: «відповідно до п. до п.201.16 cт. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 05.11.2018 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 52.10,52.29 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податку».

Рішеннями №1016221/40611490 від 07.12.2018 та №1016223/40611490 від 07.12.2018 р. голови комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було відмовлено у реєстрації податкових накладних від 03.11.2018 року №4 від 05.11.2018 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстави ненадання платником податків, Відповідачем, копій первинних документів, щодо наданих послуг.

Таким чином, Позивач через невиконання обов`язку контрагентом втратив можливість включити нараховані суми податку на додану вартість до податкового кредиту, та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 370 251, 41 грн.

16.06.2020р. Позивач звернувся до Відповідача з претензією про відшкодування збитків, у якій зазначав, що вбачає прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту Позивача, а також, відповідно зменшення податкового зобов`язання на суму 370 251, 41 грн., яка фактично є збитками Позивача. У зв`язку з зазначеним Позивач вимагав від Відповідача в місячний строк з дня одержання цієї претензії перерахувати на його рахунок суму збитків у розмірі 370 251, 41 грн. Крім того, зазначив, що у разі невиконання вимоги, викладеної у даній претензії, буде змушений звернутись до суду із позовною заявою про відшкодування збитків.

Позивач зазначає, що відповіді на претензію від Відповідача не отримав.

Таким чином, Позивач вважає, що належним способом захисту його порушеного права може бути звернення до суду з позовною заявою про стягнення з Відповідача збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

У відзиві на позовну заяву Відповідач з посиланням на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суді від 10.03.2020р. у справі №911/224/19, зазначає, що права Позивача в разі нездійснення Відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання Позивачем разом з податковою декларацією за відповідний звітний податковий період заяви зі скаргою на дії Відповідача. У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення. Відповідач звертає увагу суду, що Позивачем не надано доказів його звернення із відповідною скаргою на дії Відповідача до податкового органу та результатів перевірки. Тому, Відповідач вважає, що Позивачем не надано жодних доказів безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та втратою Позивачем можливості отримати податковий кредит на суму ПДВ по розрахункам згідно Договору №22. Разом з тим, зазначає, що умовами договору відповідальність Відповідача у вигляді збитків за відсутність реєстрації податкових накладних не передбачена.

У відповіді на відзив на позовну заяву Позивачем вказано на те, що копії рішень контролюючого органу №1016221/40611490 від 07.12.2018 року та №1016223/40611490 від 07.12.2018 року, наданих Позивачем разом з позовною заявою, є належним доказом, що підтверджує наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та втратою Позивачем можливості отримати податковий кредит на суму ПДВ, по розрахунках згідно договору №22. Крім того, Позивачем зазначено, що трактування Відповідачем правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19, що право позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту лише шляхом подання позивачем до податкової декларації за відповідний звітний податковий період заяви зі скаргою на дії відповідача, є довільним та таким, що не може поширюватися на всі правовідносини, які не були предметом розгляду справи № 911/224/19.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається, зокрема, дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, згідно з п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Разом з тим, право покупця послуг на звернення із скаргою на продавця, який не виконав свого обов`язку, передбаченого вищезазначеними нормами Податкового кодексу України, не надає покупцю право на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

При цьому, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також, визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних та прав та обов`язків може бути відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до пункту 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Суд враховує, що положення п. 201.10 ст. 201 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи) при цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01.01.2015, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту. (п. 16 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 року у справі № 917/877/17).

У відзиві на позовну заяву Відповідач не викладав заперечення по суті неналежного виконання вимог податкового законодавства, однак посилався на те, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, а саме не подано податковому органу скаргу на дії Відповідача.

Вказані доводи Відповідача судом відхиляються, оскільки подання такої скарги є правом Позивача, а не обов`язком, та відповідно до вищезазначених положень п. 201.10 ст. 201 ПК України не є підставою для включення суми податку до складу податкового кредиту, тобто не призводить до відновлення порушеного права Позивача.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що з огляду на обставини справи позивачем було вибрано належний спосіб захисту свого порушеного права, а саме у вигляді звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (п. 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019р. у справі №908/1568/18).

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Господарським судом встановлено, що спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням Відповідачем обов`язку належного складення податкових накладних за наслідками здійснення з Позивачем господарських операції, а саме надання послуг за Договором № 22 про перевантаження експортних вантажів навалом від 14.09.2018р., та нереєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Доказами вказаних порушень та протиправної поведінки Відповідача як елементу господарського правопорушення є рішення №1016221/40611490 від 07.12.2018 та №1016223/40611490 від 07.12.2018 р. голови комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, В. Попова, згідно яких Відповідачу відмовлено у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстави ненадання платником податків копій первинних документів щодо наданих послуг. З огляду на зазначене, суд не приймає доводи Відповідача щодо подібності правовідносин та належності застосування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суді від 10.03.2020р. у справі №911/224/19.

Шкідливим результатом протиправної поведінки Відповідача, яка призвела до порушення права Позивача на включення суми ПДВ за господарськими операціями до податкового кредиту, є збитки у сумі сума 370 251, 41 грн., на яку Позивач не зміг зменшити податкове зобов`язання.

Доводи Відповідача щодо недоведеності причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та втратою Позивачем можливості включення сум ПДВ до податкового кредиту суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відповідно, саме з причин невиконання вказаного обов`язку Відповідачем Позивач як наслідок отримав шкідливий для себе результат.

Крім того, Відповідачем не було доведено суду відсутність вини у вчинені протиправних дій, а саме, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, судом встановлено наявність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доводи Відповідача, що відповідальність Відповідача у вигляді збитків за відсутність реєстрації податкових накладних не передбачена умовами Договору №22 від 19.09.2018р., суд вважає хибним з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Пунктом 109.1. ст. 109 Податкового кодексу України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Положеннями ч. 3 ст. 216 Господарського кодексу України, зокрема, визначено, що потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" є обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами; обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що передбачений положеннями діючого законодавства, та забезпечить відновлення порушеного права Позивача. У зв`язку із зазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду у розмірі 5 553, 78 грн., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Проспект миру, 5-Р, каб.12, каб.24; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 9/1; ) збитки у розмірі 370 251 грн. 41 коп. (триста сімдесят тисяч двісті п`ятдесят одна гривня 41 копійка) та 5 553 грн. 78 коп. (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні 78 копійок) - судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 01 березня 2021 р.

Копію ухвали надіслати: Товариству з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" (); виконуючому обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" арбітражному керуючому Чепелюку О.О. @mail.gov.ua).

Суддя С.І. Антощук