ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6971/20
За позовом Приватного підприємства "Пром БТІ", м. Дніпро

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 53 564,42 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне підприємство "Пром БТІ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 53 564,42 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 38 625,16 грн.;

- пеня у розмірі 10 199,79 грн.;

- штраф 7% у розмірі 2 703,76 грн.;

- 3 % річних у розмірі 829,49 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 1 286,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на проведення технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорта №133/64 від 28 лютого 2020 року в частині несвоєчасної оплати виконаних послуг.

Відповідач відзиву на позов не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням №025.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2020 року Приватне підприємство "Пром БТІ" (виконавець) та Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) уклали договір №133/64 на проведення технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорта, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується провести технічну інвентаризацію і виготовити технічний паспорт на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 179 (будівлі №352, 365, 371, склад м, 356) (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2. результатом виконання договору є виготовлення технічного паспорту на об`єкти нерухомого майна, розташованого за адресою згідно з (п.1.1. договору).

Вартість проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорта становить 38 625,16 грн. без ПДВ, згідно з калькуляцією вартості послуг (додаток №1) (п. 4.1 договору).

Остаточний розрахунок проводиться після підписання акту виконаних робіт (послуг) та виставлених рахунків протягом 10 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт (послуг) п. 4.2 договору.

Термін виконання замовлення 30 (тридцять) календарних днів з моменту

підписання договору (п. 4.3 договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі затримки надання послуг у строки, передбачені цим договором, замовник має право на стягнення з виконавця штрафу у розмірі 20% від суми ненаданих (несвоєчасно наданих) послуг та пені у розмірі 0,5 відсотка від вартості ненаданих (несвоєчасно наданих) послуг за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що за порушення виконавцем умов цього Договору щодо якості або комплектності послуг, замовник має право на стягнення з виконавця штрафу у розмірі 20% від вартості неякісних чи некомплектних послуг.

За порушення строків оплати за надані послуги, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України (п. 5.4. договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання його представниками сторін та діє до 31.12.2020 (п.6.1 договору).

24 березня 2020 року між Приватним підприємством "Пром БТІ"та Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на виконання умов договору було підписано Акт прийому-передачі наданих послуг на суму 38 625,16 грн (а.с. 9).

Приватне підприємство "Пром БТІ" 18 серпня 2020 року зверталося до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" з листом вих. №1998, яким просило сплатити заборгованість за надані за договором №133/64 від 28.02.2020 послуги.

06.10.2020 ПП "Пром БТІ" на адресу відповідача було направлено претензію (вих.№2001), якою просило розглянути претензію, надати обґрунтовану відповідь або її задовольнити.

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповіді на лист та претензію не надало та вимоги позивача не виконало.

На виконання умов договору про закупівлю товару №133/64 від 28.02.2020 сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг, яким погодили, що послуги з технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорта на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 179 (будівлі №352, 365, 371, склад м, 356), надані у повному обсязі, технічних паспорт на об`єкти нерухомого майна оформлено відповідно до діючого законодавства відповідним чином та надано замовнику відповідно до умов договору, вартість робіт склала 38 625,16 грн.

Тобто, загальна сума заборгованості за виконані послуги з проведення технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорта становить 38 625,16 грн.

В установлений договором строк відповідач свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг не виконав.

Приватне підприємство "Пром БТІ" просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 53 564,42 грн., з яких: основний борг у розмірі 38 625,16 грн.; пеня у розмірі 10 199,79 грн.; штраф 7% у розмірі 2 703,76 грн.; 3 % річних у розмірі 829,49 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1 286,22 грн.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань в частині несвоєчасної оплати виконаних послуг, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З урахуванням п. 4.2. договору строк оплати наданих послуг настав 07 квітня 2020 року.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів оплати вартості наданих послуг у сумі 38 625,16 грн. станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 38 625,16 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані - пеня у розмірі 10 119,79 грн.;

- штраф 7% у розмірі 2 703,76 грн.;

- на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних у сумі 3 % річних у розмірі 829,49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 286,22 грн.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на дату укладення договору оренди) виконання зобов`язання може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою поручительством. Крім того, неустойка водночас є мірою відповідальності у порушення зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання неналежного виконання зобов`язання, зокрема в разі прострочення виконання.

За змістом п.7.4. договору за порушення строків оплати за поставлений товар передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (ч.3 цієї статті).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 цієї статті).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст. 231 ГК України).

З аналізу положень статті 231 ГК України вбачається, що частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 ГК України.

Частиною четвертою статті 231 ГК України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини шостої статті 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань " платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв ", частиною другою статті 36 Закону України "Про телекомунікації ".

Як зазначено в п.6.31 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/4156/18 від 10.12.2019, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Позивач просить стягнути пеню у розмірі 10 119,79 грн. та штраф у розмірі 2 703,76 грн. на підставі ст. 231 Господарського кодексу України та п.5.4 договору.

Як вже зазначено вище, пунктом 5.4 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати за надані послуги, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

Між тим, частина шоста статті 231 ГК України, на яку посилається позивач в обґрунтування розміру нарахованої пені та штрафу, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

Таким чином, суд дійшов висновку, що умовами договору не встановлений розмір пені та штрафу за порушення виконання грошового зобов`язання, а частина шоста статті 231 ГК України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлює порядок його визначення у договорі виходячи з облікової ставки Національного банку України та період, протягом якого може бути застосовано таку санкцію.

За викладеного, вимога позивача про стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягає.

Крім вимоги про стягнення основного боргу, пені та штрафу позивачем заявлена вимога про стягнення 3 % річних у розмірі 829,49 грн. за період прострочки з 04.04.2020 по 02.10.2020 та інфляційні втрати у розмірі 1 286,22 грн. за квітень-листопад 2020 року. Також позивач просить зазначити в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області про нарахування 3 (трьох) відсотків річних від прострочення суми та інфляційних втрат до моменту виконання рішення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, суд зазначає, що позивачем невірно визначено період прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням зазначених вище положень судом встановлено, що прострочка виконання зобов`язання настає з 08 квітня 2020 року (судом встановлено, що строк оплати настає 07.04.2020).

Таким чином, на суму основного боргу 38625,16 грн три відсотки нараховуються за період з 08.04.2020 по 02.10.2020 та складають 563,55грн. (за 178 днів прострочення); кількість днів прострочення зменшується, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення та, відповідно, сума трьох відсотків річних.

Загальна сума трьох відсотків річних складає 563,55грн.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції судом помилок не виявлено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 40 474,93 грн, з яких: основний борг у сумі 38 625,16грн, три відсотки річних у сумі 563,55 грн, втрати від інфляції у сумі 1286,22грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України.

Щодо вимоги позивача про зазначення в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області про нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення, суд зазначає, що згідно з Постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, що купуються населенням для виробничого споживання і його найменший період визначення складає місяць.

Частиною 10 статті 238 ГПК України не передбачено нарахування індексу інфляції на суму заборгованості до моменту виконання рішення.

Суд зазначає про нарахування 3% річних з 03.10.2020, оскільки розрахунок річних у позовній заяві здійснений по 02.10.2020, до моменту виконання рішення з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 ЦК України).

Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2021 у справі №904/6971/20 здійснювати нарахування 3% річних на суму боргу в розмірі 38 625,16грн. з 03.10.2020 до моменту виконання цього рішення, за формулою:

С х 3 х Д : К : 100, де: С- сума непогашеної заборгованості; 3- відсотки річних; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1588,34 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Пром БТІ" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості у сумі 53 564,42 грн задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд.2, ідентифікаційний код 14309787) на користь Приватного підприємства "Пром БТІ" (49108, м. Дніпро, вул. Воронезька, 66, ідентифікаційний код 40494919) основний борг у сумі 38 625 (тридцять вісім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн 16коп, три відсотки річних у сумі 563 (п`ятсот шістдесят три) грн 55 коп, втрати від інфляції у сумі 1 286 (одну тисяча двісті вісімдесят шість) грн 22коп, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1 588 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім) грн 34коп, про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2021 у справі №904/6971/20 здійснювати нарахування 3% річних на суму боргу в розмірі 38 625,16грн. з 03.10.2020 до моменту виконання цього рішення, за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С- сума непогашеної заборгованості; 3- відсотки річних; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.02.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва