ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"22" лютого 2021 р. Справа № 924/1199/20

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Устіновій А.П., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель", м. Одеса

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 1 945 754,63грн., з яких: 1 870 764,60грн. - основного боргу, 52 755,54 грн. - інфляційних втрат, 22 234,49грн. - 3% річних

Представники сторін:

від позивача: Семенов В.І. - згідно ордера серії ВН №1016920 від 05.11.2020р. (в режимі відеоконференції поза межами суду);

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

10.11.2020 року на адресу Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель", м. Одеса до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 1 945 754,63грн., з яких: 1 870 764,60грн. - основного боргу, 52 755,54 грн. - інфляційних втрат, 22 234,49грн. - 3% річних у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки продукції №16596/53-124-01-20-12312 від 02.07.2020р.

Ухвалою суду від 23.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1199/20 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні 04.02.2021р. судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на "22" лютого 2021 року.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №16596/53-124-01-20-1231 від 02.07.2020 року в сумі 1 870 764,60 грн., 52 755,54 грн. втрат від інфляції за період з вересня по листопад 2020 року, 22 234,49 грн. 3% річних, згідно поданих розрахунків. Вказує, що вказана заборгованість підтверджена матеріалами справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, представника не направив, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями наявними в матеріалах справи. Відповідач в поданих на адресу суду відзивах проти позовних вимог заперечив. Посилався на те, що позивачем не підтверджено належними, допустимими і достовірними доказами того факту, що відповідач отримав і прийняв від позивача передбачений договором товар. Вказав, що зі змісту долученої позивачем до позовної заяви копії видаткової накладної від 28.07.2020 р. №124145 вбачається, що вона не містить печатки покупця (ВП ХАЕС). Крім того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами того, що особа, яка підписала вказану видаткову накладну мала на це повноваження і здійснювала прийняття наведеного у видатковій накладній товару від імені покупця (ВП ХАЕС).

Звернув увагу, що позивач неправильно здійснив розрахунок інфляційних втрат за договором по вересень 2020 року включно, а також обрахунок суми 3% річних, в результаті чого необґрунтованою є сума заявлених ним до стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних за вказаний у позовній заяві період. Наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних витрат за договором проведений без належного врахування висновків Верховного суду щодо цього питання, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19. Зокрема, із вказаного розрахунку вбачається, що позивачем при проведенні обрахунку не враховано показників індексу інфляції за місяць серпень 2020 року (99,8%), коли фактично мала місце дефляція. При врахуванні цих індексів суттєво зменшується загальних розмір інфляційних втрат за весь період прострочення.

Вказав, що розглядаючи питання щодо застосування приписів статті 625 ЦК України Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/20 зазначає про те, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. За змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої суми вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання. Водночас, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/20, від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження № 14-241 цс 19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-59ІЦСІ8), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Вважає, що нарахування кредитором для боржника 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України може здійснюватись лише на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати вартості товару без врахування суми ПДВ, що включений до вартості такого товару за договором, а проведення таких нарахувань на суму ПДВ, що включено до вартості товару, не відповідає змісту, призначенню та суті самих нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, то передбачені статтею 625 ЦК України.

Зазначив, що заявлений позивачем у позовній заяві орієнтовний розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, вважає завищеним безпідставним і необґрунтованим.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

02.07.2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" (далі - постачальник) укладено договір №16596/53-124-01-20-12312 (далі договір).

За умовами договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору. Предметом поставки по даному договору є товар: код 44320000-9 згідно ДК 021-2015 (кабелі та супутня продукція) (п.1.1, п.1.2 договору).

Згідно п.3.1 договору, строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами договору.

Згідно п.4.1, 4.2 договору ціна товару по договору становить 1 558 970,50 грн., крім того ПДВ-311 794,10 грн. Всього ціна договору - 1 870 764,00грн. Ціна за одиницю товару, загальна ціна та кількість товару по договору визначається специфікацією №1.

Згідно п.5.1 договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

Відповідно до специфікації №1 до договору №16596/53-124-01-20-12312 (додатку №1 до договору) від 02.07.2020 року сторонами визначено предмет та ціну поставки 1 870 764,60 грн. Специфікація підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Згідно поданої позивачем до матеріалів справи видаткової накладної №124145 від 28.07.2020 року, відповідно до договору №16596/53-124-01-20-12312 від 02.07.2020 року, представником відповідача Денисенко Н.В., згідно довіреності №63 від 28.07.2020 року, отримано товар на загальну суму 1 870 764,60 грн.

28.07.2020 року позивачем складено податкову накладну №749 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 1 870 764,60 грн.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого товару за №16596/53-124-01-20-12312 від 02.07.2020р. позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 870 764,60грн. - основного боргу, 52 755,54 грн. - інфляційних втрат, 22 234,49грн. - 3% річних.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір поставки №16596/53-124-01-20-12312 від 02.07.2020р., відповідно до якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу товар (кабелі та супутня продукція (код 44320000-9 згідно ДК 021-2015)), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до аналізу умов договору, судом враховано, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані нормами закону щодо договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Сторонами у п.5.1 договору передбачено, що оплату за поставлений товар відповідач здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 870 764,60грн., що підтверджується підписаною повноважними представниками сторін видатковою накладною №124145 від 28.07.2020р., податковою накладною №749 від 28.07.2020р., а також довіреністю №63 від 28.07.2020р. наявною в матеріалах справи.

Доказів оплати товару згідно договору в повному обсязі матеріали справи не містять, а сторонами на час розгляду справи не надано.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар згідно договору №16596/53-124-01-20-12312 від 02.07.2020р. становить 1 870 764,60грн., є обґрунтованою та підлягає стягненню з останнього.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, з відповідача 52 755,54грн. втрат від інфляції за період з вересня 2020 по листопад 2020 року, 22 234,49грн. 3% річних за період з 28.08.2020р. по 19.01.2021р.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „ЛІГА) дійшов висновку, що визначені позивачем інфляційні втрати, відповідно до встановлених ним періодів, є арифметично вірними, заявлені правомірно та підлягають стягненню в розмірі 52 755,54грн.

Під час перерахунку заявлених до стягнення 3% річних (за допомогою системи „ЛІГА), суд прийшов до висновку, що вони є обґрунтованими та підлягають стягненню в межах визначених позивачем в сумі 22 234,49грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача викладені у відзиві судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи. В тому числі, твердження відповідача про те, що виходячи з аналізу статті 625 ЦК України, відповідальність сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання з виконання грошового зобов`язання, враховуючи природу її виникнення, не генерує додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, і виникнення не пов`язане з впливом дій виробника/надавача послуг, і розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем/надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг, судом оцінюються критично, оскільки інфляційні втрати та відсотки річних, про які йде мова у зазначеній статті Цивільного кодексу України не є неустойкою. Крім того, даною статтею визначено наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не вартості товару без ПДВ. В свою чергу сторони як умовами договору №16596/53-124-01-20-12312 від 02.07.2020р. так і специфікацією №1 безпосередньо визначили договірну ціну 1 870 764,60грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Позивачем у позові визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 10 000,00грн., що становлять витрати на правову допомогу.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що на момент ухвалення рішення доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яку позивач сплатив або має сплатити, та які пов`язані із розглядом справи, не надано, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу під час ухвалення рішення судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, будинок 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144; ) 1 870 764,60грн. (один мільйон вісімсот сімдесят тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 60 коп.) основного боргу, 52 755,54 грн. (п`ятдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять гривень 54 коп.) інфляційних втрат, 22 234,49грн. (двадцять дві тисячі двісті тридцять чотири гривні 49 коп.) 3% річних, 29 186,32грн. (двадцять дев`ять тисяч сто вісімдесят шість гривень 32 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.03.2021р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. (надісл

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

всім реком. з повідом.).: 1 - до справи; 2 ТОВ "ТД Одеського кабельного заводу "Одескабель" (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144); 3 - відповідачу (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20).