ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/553/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву LEMARC AGROMOND PTE.LTD. (16 Collyer Quay, Unit No. 24-01/02, Income at Raffles, Singapore, 049318; реєстраційний номер невідомий; особа не є резидентом України)

про арешт судна для забезпечення морської вимоги (вх. №4-17/21 від 02.03.2021р.)

відносно особи, яка в майбутньому може отримати статус учасника справи: VARAMAR LTD (12 Strymonos Apostolos Antreas Limassol 3067; реєстраційний номер невідомий; особа не є резидентом України)

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021р. представник LEMARC AGROMOND PTE.LTD. звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) відносно особи, яка може отримати статус учасника справи VARAMAR LTD. В даній заяві містилась вимога щодо накладення арешту на судно UNISPIRIT (ІМО: 9356402), фрахтувальником за рейсовим чартером якого є VARAMAR LTD. та яке знаходиться в акваторії морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна), шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна. Одночасно було заявлено прохання розглянути заяву без повідомлення осіб, які є відповідальними за морською вимогою, а саме - компанії "VARAMAR LTD".

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано наступним.

Компанія «LEMARC AGROMOND RTE. LTD.» (Код: 201507555G), яка далі іменується «Заявник», має чинну морську вимогу до компанії «VARAMAR LTD» (Код: НЕ327301) (надалі - Боржник), яка виникла у зв`язку із збитками, завданими Боржником в результаті невиконання умов договору чартеру від 26.11.2020 (надалі - Договір).

Сума морської вимоги, що є збитками, завданими діями Боржника, складається із наступного:

1 683 166, 83 доларів США (один мільйон шістсот тисяч вісімдесят три тисячі сто шістдесят шість доларів США 84 центів) - різниця між сумою фрахту по Договору, та сумою фрахту за договором, що Заявник був вимушений укласти через порушення Боржником свого зобов`язання;

527 142, 76 доларів США (п`ятсот двадцять сім тисяч сто сорок два доларів США 76 центів) - сума штрафу, яку Заявник був вимушений сплатити третій особі - клієнту через прострочення свого зобов`язання, викликане невиконанням Договору з боку Боржника.

26.11.2020 між Заявником та Боржником було укладено договір чартеру, відповідно до умов якого Боржник прийняв зобов`язання надати Заявнику судно для здійснення навантажувальних операцій у період 01.02.2021 - 15.02.2021 року у порту Руан, Франція.

Договором не було встановлено, яке саме судно Боржник зобов`язується надати (не вказано номер ІМО, назву судна). Таким чином, Боржник мав право надати Заявнику для подальшого проведення навантажувальних робіт будь-яке судно, яке відповідало б технічним вимогам, встановленим пунктом Договору під назвою PERFORMING VESSEL.

Відповідно до пункту Договору під назвою NOMINATION CLAUSE (НОМІНАЦІЯ), Боржник повинен був номінувати судно щонайменше за 8 (вісім) календарних днів до його прибуття у порт навантаження (м. Руан, Франція).

Втім, Боржник належним чином не номінував судно у строки, передбачені Договором, чим порушив зобов`язання та завдав Заявнику матеріальних збитків у розмірі 2 210 309, 59 доларів США.

11.02.2021 Заявник направив Боржнику електронне повідомлення № LMA/VARAMAR/Dispute.Legal.20210210.002, у тексті якого зазначив, що з цього моменту вважає Договір і всі зобов`язання за ним припиненими, а також попередив про намір розпочати судовий процес з метою стягнення збитків з Боржника у Лондонській асоціації морських арбітрів (адже юрисдикція цього арбітражного суду поширюється на усі спори, пов`язані з Договором).

18.02.2021 Заявник в електронному повідомленні № LMA/VARAMAR/Dispute.Legal.18210210.003 надав Боржнику розрахунок збитків, що були понесені ним в результаті порушення Боржником умов Договору. Також, цим листом Заявник надав Боржнику можливість добровільно сплатити завдані збитки у строк не пізніше 19.02.2021.

Станом на сьогодні, Боржник не надав офіційної відповіді на вищезазначені електронні листи Заявника, таким чином ніяк не відреагувавши на розірвання договору, виставлення розрахунку матеріальної шкоди та пропозицію мирно урегулювати спір, добровільно сплативши зазначену суму збитків Заявнику.

Відтак, Боржник не виконав своє зобов`язання щодо номінації судна, передбачене Договором, та не виказав бажання вирішити конфлікт шляхом переговорів.

Згідно з інформацією, наявною у Заявника, єдиним майном, належним Боржнику, яке знаходиться на території України, є судно UNISPIRIT (ІМО 9356402) (надалі - Судно).

Беручи до уваги те, що як було зазначено вище, Боржник ігнорує вимоги щодо компенсації завданих збитків, пов`язаних з порушенням Договору, існує загроза того, що він не виконає рішення компетентного судового органу щодо їх компенсації у разі, якщо його вимоги до .Лондонської асоціації морських юристів не будуть належним чином забезпечені на момент подачі відповідного позову.

Таким чином, Заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладання арешту на Судно ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення уповноваженого суду (Лондонської асоціації морських арбітрів) у майбутньому спорі з Боржником щодо стягнення завданих збитків.

Щодо судна "UNISPIRIT" (ІМО 9356402), на яке заявник просить накласти арешт, в заяві зазначається, що його власником є MOSELTAL NH SCHIFFFAHRTS (компанія зареєстрована у Німеччині), а рейсовим фрахтувальником - VARAMAR LTD. За обсягом прав та обов`язків стосовно вказаного судна, VARAMAR LTD є судновласником у розумінні Кодексу торговельного мореплавства, що підтверджується листом від 25.02.2021, який надісланий VARAMAR LTD Заявнику, щодо суден, які перебувають у розпорядженні VARAMAR LTD. У вказаному переліку суден міститься т/х UNISPIRIT (ІМО: 9356402).

Крім того, на електронну пошту Заявника також надходив лист від VARAMAR LTD від 16.02.2021, у якому значилось, що VARAMAR LTD пропонує надати послуги з перевезення вантажів на т/х UNISPIRIT.

Вищезазначене засвідчує, що VARAMAR LTD є фрахтувальником судна UNISPIRIT (ІМО: 9356402) за рейсовими чартерами та здійснює комерційне використання судна у якості судновласника.

Також заявник не вбачає необхідності у зустрічному забезпеченні, оскільки положення ч.3 ст.139 ГПК України не вимагають від заявника подавати відповідні пропозиції щодо зустрічного забезпечення при заявленні до суду такого заходу як арешт судна.

Розглянувши заяву, суд прийшов до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст. 30 ГПК справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями п.9 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 138 ГПК України встановлено, що заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Заявником надано підтвердження того, що судно знаходиться в акваторії морського порту Одеса, згідно з відомостями електронної бази даних географічних місцезнаходжень морських суден MarineTraffic, доступних на веб-сайті «http://www.marinetraffic.com/». Так, суд приходить до висновку про подання заяви про арешт судна за належною підсудністю.

Умовами ч. 3 ст. 139 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичної особи) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичної особи), що є відповідальною за морською вимогою, її місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання чи перебування (для фізичної особи), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичної особи) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна; 4) найменування судна, щодо якого подається заява про арешт, інші відомості про судно, якщо вони відомі заявнику.

Положеннями ст. 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Якщо на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, в ухвалі про арешт судна суд зазначає строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.20 Кодексу торговельного мореплавства України (далі КТМ України) судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах. Власником судна є суб`єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

Заявником обґрунтовано, що VARAMAR LTD є фрахтувальником судна «UNISPIRIT» (ІМО: 9356402) за рейсовими чартерами та здійснює комерційне використання судна у якості судновласника, а отже є судновласником в розумінні КТМ України.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст. 41 КТМ України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Статтею 42 КТМ України встановлено, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога, зокрема, у зв`язку з будь-яким договором використання або фрахтування судна (п.7 ч.1 ст. 42 ГПК України).

За положеннями пп. l) п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року (далі Конвенція), ратифікованої Україною, «морська вимога» означає вимогу, що виникає на підставі, зокрема, договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Конвенції, арешт означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно зі ст.2 Конвенції судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Статтею 4 Конвенції визначено, що на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.

Положеннями ч. 2 ст. 8 Конвенції встановлено, що судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1,чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.

За приписами ч. 1 ст. 3 Конвенції з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1.

Таким чином, з урахуванням того, що договором чартеру від 26.11.2020р. не було встановлено, яке саме судно Боржник зобов`язується надати, арешт може бути накладено на будь-яке судно, власником якого є VARAMAR LTD, яке було в момент виникнення морської вимоги й залишається на даний час власником судна «UNISPIRIT».

18.02.2021р. заявник в електронному повідомленні № LMA/VARAMAR/Dispute.Legal.18210210.003 надав Боржнику розрахунок збитків, що були понесені ним в результаті порушення Боржником умов Договору. Також, цим листом Заявник надав Боржнику можливість добровільно сплатити завдані збитки у строк не пізніше 19.02.2021.

Відповідно до статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи що Судно знаходиться в акваторії морського порту Одеса (згідно даних міжнародної інформаційної системи МагіпеТгаїїіс щодо судна «UNISPIRIT», воно прибуло до порту Одеси 2021-02-27 06:40 для здійснення вантажно-розвантажувальних операцій, невжиття заходів забезпечення позову відносно Судна «UNISPIRIT» в порядку глави 10 ГПК у вигляді арешту утруднить та зробить неможливим судовий захист законних прав Заявника.

Враховуючи викладене, судом встановлено наявність обставин, які свідчать про виникнення у заявника права морської вимоги до VARAMAR LTD, а як наслідок виникнення права на арешт судна «UNISPIRIT».

Отже, як встановлено судом, заявник звернувся до суду для забезпечення позову за вимогою, яка є морською у розумінні ст. 42 КТМ України та Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р., розмір якої складає 2 210 309,59 доларів США.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що особи, які є відповідальними за морською вимогою, жодним чином не позбавлені права на підставі ст. 141 ГПК України звернутися до суду з клопотанням про здійснення зустрічного забезпечення.

Враховуючи, що на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, суд в ухвалі про арешт судна вважає за необхідне встановити строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду, протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 144 ГПК України, примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про арешт морського судна є підставою для затримання судна або обмеження в його пересуванні в порту, де знаходиться або до якого прямує таке судно, до моменту скасування заходів із забезпечення позову у вигляді арешту морського судна. Після вручення копії ухвали про арешт судна капітан морського порту, де знаходиться судно, філія Адміністрації морських портів України в морському порту, де знаходиться судно, відповідні органи Державної прикордонної служби та органи доходів і зборів зобов`язані вжити заходів, що унеможливлюють вихід арештованого судна з порту.

Керуючись ст. 136, п. 9 ч.1 ст.137, ст.ст.140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву LEMARC AGROMOND PTE.LTD. (16 Collyer Quay, Unit No. 24-01/02, Income at Raffles, Singapore, 049318; реєстраційний номер невідомий; особа не є резидентом України) про забезпечення позову від 02.03.2021р. за вх.№4-17/21 задовольнити.

2. Накласти арешт на судно UNISPIRIT (ІМО: 9356402), фрахтувальником за рейсовим чартером якого є VARAMAR LTD (12 Strymonos Apostolos Antreas Limassol 3067; реєстраційний номер невідомий; особа не є резидентом України), яке знаходиться в акваторії морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна), шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна.

Стягувачем за ухвалою є: LEMARC AGROMOND PTE.LTD. (16 Collyer Quay, Unit No. 24-01/02, Income at Raffles, Singapore, 049318; реєстраційний номер невідомий; особа не є резидентом України).

Боржником за ухвалою є: VARAMAR LTD (12 Strymonos Apostolos Antreas Limassol 3067; реєстраційний номер невідомий; особа не є резидентом України).

Ухвала набрала чинності 04.03.21 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Волков Роман Володимирович