номер провадження справи 33/114/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 Справа № 908/3158/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3158/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СДУ" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, корп. Б, офіс 312)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача: Шибеко Д.В. - довіреність № 01-20/11/01 від 27.11.2020

від відповідача: Погосян С.Г. - довіреність № 2809 від 02.09.2019

СУТЬ СПОРУ:

08.12.2020 у Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 01/2020/ЗАЕС від 02.12.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "СДУ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення 679624,14 грн., де: 667200,00 грн. - сума основного зобов`язання, 7820,46 грн. - 3% річних, 4603,68 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3158/20 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.12.2020 суддею Мірошниченко М.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3158/20 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/114/20. Підготовче засідання призначено на 12.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.01.2021 відкладено підготовче засідання на 02.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 02.03.2021.

У судове засідання 02.03.2021 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 02.03.2021 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати товару за договором поставки товару № 168(3)20УК від 24.04.2020, поставленого позивачем відповідачу на підставі специфікації та видаткової накладної № 1028 від 28.05.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 667200,00 грн. Також позивач нарахував 4603,68 грн. втрат від інфляції та 7820,46 грн. 3% річних. Позов обґрунтований ст.ст. 231, 265 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 625 ЦК України.

Відповідач у письмовому відзиві не заперечив факт укладення договору поставки товару № 168(3)20УК від 24.04.2020 та поставку позивачем товару на суму 667200,00 грн. з ПДВ у травні 2020. Зазначив, що відповідно до п. 4.4 договору у випадку відсутності реєстрації в ЄРПН постачальником податкової накладної у встановлений ПК України строк, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору на суму ПДВ. Про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН відповідач може дізнатися при отриманні від позивача електронної податкової накладної на адресу, зазначену у п. 4.3 договору. Позивач не довів направлення на адресу відповідача зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, а отже відсутні підстави для визнання строку оплати ПДВ за договором таким, що настав. Строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ у договорі не встановлений. Вимога щодо сплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ - 111200,00 грн. до ВП ЗАЕС не надходила. Вважає, що здійснення оплати ПДВ - 111200,00 грн. є правом, а не обов`язком ВП ЗАЕС. Податкова накладна на суму 111200,00 грн. позивачем була зареєстрована 03.06.2020. Позивач не довів факт отримання відповідачем податкової накладної за поставлений товар у строк, який взятий для розрахунку 3% річних та інфляційних, та факт направлення ВП ЗАЕС вимоги про сплату ПДВ. Оскільки позивач поставив товар вартістю 667200,00 грн. 28.05.2020, то з 29.05.2020 розпочався передбачений п. 3.2 договору строк (45 календарних днів) для оплати за поставлений товар (без ПДВ). 45-й день для оплати вартості товару (без ПДВ) припадає на 12.07.2020, який є вихідним днем. Таким чином, з урахуванням вимог п. 5 ст. 254 ЦК України, останній день для оплати - 13.07.2020. Позивач вказане не врахував, здійснивши розрахунок 3% річних з 13.07.2020, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У запереченні на відзив позивач повідомив, що 03.06.2020 направив на електронну адресу відповідача відомості щодо реєстрації податкової накладної.

12.02.2021 до суду від позивача надійшла письмова заява (вих. № 01/2021/ЗАЕС від 04.02.2021), якою позивач заявив про надання відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України суду заяви про ухвалення додаткового рішення та надання додаткових доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 02.03.2021 представник позивача заявив про подання після ухвалення рішення у дійсній справі заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу.

01.03.2021 від відповідача надійшла письмова заява (вих. № 28-23/4699 від 26.02.2021) про приєднання до матеріалів справи копії платіжного доручення № 1487 від 18.02.2021, згідно з яким відповідачем здійснено оплату товару на суму 667200,00 грн., поставленого за договором № 168(3)20УК від 24.04.2020.

Представник позивача проти заявленого клопотання не заперечив.

Враховуючи, що оплата за платіжним дорученням № 1487 від 18.02.2021 була здійснена відповідачем після закриття провадження у справі, відтак відповідач не міг подати вказаний доказ під час підготовчого провадження, суд задовольнив заяву позивача про приєднання до матеріалів справи копії платіжного доручення № 1487 від 18.02.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СДУ" (постачальник за договором, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець, відповідач) укладений договір поставки товару № 168(3)20УК.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар згідно зі специфікацією (викладена у п. 1.1 договору).

Умовами п. 1.3 договору сторони визначили, що строк поставки: червень 2020.

Згідно з п. 3.1 загальна вартість договору складає 556000,00 грн., крім того ПДВ 20% 111200,00 грн., загальна вартість складає 667200,00 грн.

У пункті 3.2 договору визначено, що розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 цього договору, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки повного обсягу товару за договором.

Згідно з п. 3.3 договору оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Постачальник, згідно з п. 4.3, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

У випадку відсутності реєстрації в ЄРПН постачальником електронної податкової накладної у встановлений Податковим кодексом України строк, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену п.п. 1.1 та 3.1 цього договору на суму ПДВ (п. 4.5).

Згідно з п. 12.1 договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладення.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 667200,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 111200,00 грн.), що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 1028 від 28.05.2020, копія якої міститься у справі.

Відповідач у відзиві визнав обставини укладення між сторонами у справі договору поставки товару № 168(3)20УК від 24.04.2020 та поставку позивачем товару на загальну суму 667200,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Між сторонами у справі підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.05.2020 - 27.10.2020, відповідно до якого заборгованість відповідача на користь позивача склала 667200,00 грн.

30.10.2020 позивач направив відповідачу цінним листом з описом вкладення лист-вимогу вих. № 402 від 29.10.2020, яким просив протягом 7 днів з моменту отримання цієї вимоги, погасити заборгованість у сумі 667200,00 грн. Відповідь відповідача на лист-вимогу у матеріалах справи відсутня.

Оскільки заборгованість оплачена не була, позивач звернувся до господарського суду з позовом, за яким було відкрите позовне провадження у дійсній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що також підтверджено сторонами, позивач згідно з видатковою накладною № 1028 від 28.05.2020, поставив відповідачу товар на загальну суму 667200,00 грн., у т.ч. ПДВ -111200,00 грн.

Відповідач зазначив про не доведення позивачем направлення на адресу відповідача зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для визнання строку оплати ПДВ за договором таким, що настав.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Судом встановлено про внесення позивачем 03.06.2020 в Єдиний реєстр податкових накладних відомостей щодо податкової накладної № 221 по поставці від 28.05.2020 (реєстраційний номер документа в ЄРПН: ).

Також із матеріалів справи слідує, що позивачем було 03.06.2020 направлено відповідачу на електронну адресу, зазначену у пункті 4.3 договору: , податкову накладну.

Відтак, позивачем виконані приписи п.п. 3.3, 4.3 договору № 168(3)20УК від 24.04.2020.

Крім того, як визначено п. 201.10 ст. 201 ПК України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Таким чином, відповідач, як покупець товару, не був позбавлений можливості направити запит до Єдиного реєстру податкових накладних з метою отримання виписаної позивачем податкової накладної.

Зазначення у п. 3.3 договору, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її покупцю, у разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 45 календарних днів з дати поставки товару.

Суд також враховує, що відповідач прийняв товар на загальну суму 667200,00 грн., що підтверджено у відзиві та не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, граничний термін виконання покупцем зобов`язання з оплати товару, отриманого за видатковою накладною № 1028 від 28.05.2020 на суму 667200,00 грн. настав 13.07.2020, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України.

У встановлений договором строк відповідач з позивачем не розрахувався.

Згідно з платіжним дорученням № 1487 від 18.02.2021 відповідач перерахував на банківський рахунок позивача 667200,00 грн. основного боргу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем після відкриття провадження у дійсній справі здійснено оплату 667200,00 грн. основного боргу, провадження у справі за вказаними вимогами слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення 4603,68 грн. інфляційного збільшення суми боргу, нарахованого за загальний період із липня по жовтень 2020, та 7820,46 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період із 13.07.2020 по 02.12.2020 (143 дні).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Згідно з умовами п. 3.2 договору розрахунок за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки повного обсягу товару за договором.

Товар на суму 667200,00 грн. був поставлений 28.05.2020, що підтверджено матеріалами справи.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач нараховує 3% річних за період, починаючи з 13.07.2020, що є неправильним, оскільки 45-й календарний день припадає на вихідний день 12.07.2020, який є вихідним днем (неділя). У даному випадку суд погоджується з відповідачем, що останнім днем для оплати було 13.07.2020. Відтак, 3% річних слід нараховувати, починаючи з 14.07.2020.

За перерахунком суду, здійсненим за допомогою інформаційної системи «Законодавство», загальна сума 3% річних у межах заявленого позивачем періоду становить 7765,77 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. У стягненні 54,69 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Стосовно нарахованої суми 4603,68 грн. втрат від інфляції суд зазначає таке.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач нараховує втрати від інфляції у розмірі 4603,68 грн. на суму боргу 667200,00 грн. за період із липня по жовтень 2020.

За перерахунком суду, здійсненим за допомогою інформаційної системи «Законодавство», загальна сума втрат від інфляції у межах заявленого позивачем періоду становить 4631,56 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача на користь позивача стягується 4603,68 інфляційних втрат.

Таким чином, позов у цілому судом задовольняється частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з закриттям провадження у справі у частині стягнення 667200,00 грн. основного боргу, за наявності відповідного письмового клопотання позивача, судовий збір у сумі 10008,00 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 865 від 03.12.2020, буде повернутий позивачу з державного бюджету ухвалою суду.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ЄДРПОУ ВП 19355964)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДУ" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, корп. Б, офіс 312, ) 7765 (сім тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн. 77 коп. - 3% річних, 4603 (чотири тисячі шістсот три) грн. 68 коп. інфляційних втрат, 185 (сто вісімдесят п`ять) грн. 54 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Провадження у справі у частині стягнення 667200 (шістсот шістдесят сім тисяч двісті) грн. 00 коп. основного боргу закрити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 09 березня 2021.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко