СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. Справа № 905/66/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Торецьке, с. Торецьке, Добропільський район, Донецька обл. (вх. №446Д/2)

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.01.2021 по справі №905/66/21 (суддя Ніколаєва Л.В., ухвалу складено 18.01.2021)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Торецьке», с. Торецьке, Добропільський район, Донецька обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорський кролик, м. Краматорськ

про стягнення 83 046,00 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Торецьке» (далі СТОВ «Торецьке») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський кролик» (ТОВ «Краматорський кролик») про стягнення 83046,00 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг по перевезенню вантажу №12 від 11.09.2019, договору поставки №11 від 10.09.2019 та договору поставки №13 від 25.09.2019 в частині своєчасного здійснення розрахунків за вказаними договорами. Одночасно до повної заяви позивачем додано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.01.2021 по справі №905/66/21 позовну заяву і додані до неї документи повернуто СТОВ «Торецьке» на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з приписів ч.1 ст.173 ГПК України, якими встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). В той же час, у позовній заяві позивачем об`єднано вимоги про стягнення основного боргу, які не пов`язані між собою ані підставами виникнення (три окремі договори), ані поданими доказами (різні первинні документи за кожним з трьох договорів), і такі вимоги не є основними та похідними. За таких підстав господарський суд дійшов висновку про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, у зв`язку з чим повернув позовну заяву і додану до неї документи на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України.

Позивач із вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.01.2021 по справі №905/66/21 скасувати, а справу №905/66/21 направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги СТОВ «Торецьке» зазначає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги не пов`язані доказами (різні первинні документи за кожним договором). Між тим, судом не враховано, що розгляд всіх позовних вимог пов`язаний з дослідженням обставин всіх грошових розрахунків між СТОВ «Торецьке» та ТОВ «Краматорський кролик», а також дослідженням одного й того самого доказу за кожною з вимог, а саме, - випискою з банківського рахунку позивача, що відображає надходження коштів від ТОВ «Краматорський кролик» до позивача, а також підстави їх надходження. Водночас, без дослідження надходження всіх коштів від відповідача неможливо повно та всебічно встановити факт, характер та обсяг заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар та надані послуги. У зв`язку з цим, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про непов`язаність позовних вимог доказами є передчасним. Крім того, вважає, що заявлені позовні вимоги є вимогами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача, а також пов`язані доказами та предметом доказування (грошових розрахунків між сторонами), а тому, в розумінні ч.ч.1,2 ст. 173 ГПК України, можуть бути об`єднані в одне провадження, що виключає можливість застосування до поданої позовної заяви наслідків п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 для розгляду справи №922/905/66/21 сформовано колегію суддів апеляційного господарського суду у складі: Лакіза В.В. головуючий суддя, суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СТОВ «Торецьке» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.01.2021 по справі №905/66/21 та постановлено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншій стороні, а учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, тощо- до 19.02.2021.

Відповідно до вимог чинного господарського процесуального законодавства копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 про відкриття апеляційного провадження у справі №905/66/21 надіслана учасникам справи; в матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження від 08.02.2021 уповноваженими представниками СТОВ «Торецьке» та ТОВ «Краматорський кролик» (а.с. 89-90).

Відповідач процесуальним правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 2 ст. 273 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України. За результатами перегляду справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У такій формі у цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський суд Донецької області, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки позивачем заявлено вимоги за різними договорами, не пов`язаними між собою підставами виникнення (зобов`язання за трьома договорами є окремими) та поданими доказами (за кожним зобов`язанням докази є самостійними, оскільки підтверджені різними первинними документами), вимоги за різними договорами не є основними та похідними, а тому повернув позовну заяву на підставі пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно з частиною 1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З урахуванням вищевказаного, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Колегія суддів зазначає, що однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами є будь-які відомості, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інших обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Як убачається з позовної заяви, позивач СТОВ «Торецьке», звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ «Краматорський кролик» про стягнення заборгованості у розмірі 83046,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не сплачено кошти за надані позивачем та несплачені відповідачем послуги за наступними договорами:

- Договором про надання послуг по перевезенню вантажу №12 від 11.09.2019;

- Договором поставки №11 від 10.09.2019;

- Договором поставки №13 від 25.09.2019.

Так, дослідженням вказаних договорів встановлено, що предметом договору про надання послуг по перевезенню вантажу №12 від 11.09.2019 сторонами визначено зобов`язання, за якими виконавець (СТОВ «Торецьке») зобов`язався організувати та виконати доставку автомобільним транспортом ввірений йому замовником (ТОВ «Краматорський кролик») вантаж (відповідно із транспортною накладною) до пункту призначення у встановлений договором чи замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а змовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. У розділі V договору сторони обумовили порядок та строки розрахунків.

Наданими до позовної заяви специфікаціями, рахунками на оплату та актами приймання-передачі виконаних робіт (послуг), які містять посилання на договір №12 від 11.09.2019 про надання послуг по перевезенню вантажу, позивач підтверджував належне виконання СТОВ «Торецьке» своїх зобов`язань за вказаним договором укладеним між сторонами, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27000,00 грн.

Крім того, до позовної заяви позивачем надано Договір поставки №11 від 10.09.2019, за умовами якого СТОВ «Торецьке» (продавець) зобов`язався передати у власність, а покупець (ТОВ «Краматорський кролик») зобов`язався прийняти товар сіно люцерни у кількості та за вартістю, що буде визначена у видаткових накладних на відпуск товару, які є невід`ємною частиною цього договору та сплатити його вартість. На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до позовної заяви надано специфікації, рахунки, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару уповноваженою особою ТОВ «Краматорський кролик», які містять посилання на укладений між сторонами Договір поставки №11 від 10.09.2019. Як зазначав позивач, відповідачем частково здійснено розрахунки за вказаним договором, в той же час решта вартості товару відповідачем не сплачена, у зв`язку з цим позивач просив стягнути з ТОВ «Краматорський кролик» заборгованість у розмірі 3784,00 грн.

Також до позовної заяви позивачем надано Договір поставки №13 від 25.09.2019, за умовами якого СТОВ «Торецьке» (продавець) зобов`язався передати у власність, а покупець (ТОВ «Краматорський кролик») зобов`язався прийняти, а покупець (ТОВ «Краматорський кролик») прийняти товар овес, та оплатити його за встановленими цінами відповідно до умов договору. У відповідності до умов п. 2.2. договору, остаточна кількість та вартість товару буде визначена у видаткових накладних на відпуск товару, які є невід`ємною частиною цього договору; остаточна вартість договору змінюватись та становить сумарну вартість поставленого товару згідно видаткових накладних. На підтвердження виконання позивачем умов договору поставки №13 від 25.09.2019 позивачем до позовної заяви надано специфікації до договору, накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару уповноваженою особою ТОВ «Краматорський кролик», які містять посилання на Договір поставки №13 від 25.09.2019. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у розмірі 52206,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов трьох окремих договорів, тобто трьох різних юридичних фактів, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, а отже в позовній заяві об`єднано вимоги, які виникли з різних підстав, що не відповідає першій з наведених вище умов, визначених частиною 1 статті 173 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд, керувався вимогами пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що у позовній заяві порушено правила об`єднання позовних вимог, а саме: в одній позовній заяві позивачем об`єднано вимоги про стягнення основного боргу за трьома різними договорами, які не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами, крім того, заявлені вимоги про стягнення заборгованості не є похідними від основного зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком оскільки вважає, що у даному випадку суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правильно зазначив про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки, враховуючи зміст позовних вимог до предмету доказування, в даному випадку, входить коло обставин, які підтверджують правову позицію позивача за кожним договором окремо.

Зокрема, зі змісту наданих позивачем договорів вбачається, що договір про надання послуг по перевезенню вантажу №12 від 11.09.2019, договір поставки №11 від 10.09.2019, договір поставки №13 від 25.09.2019 хоча і укладені між одним і тим самим позивачем та відповідачем, водночас, регулюють окремі за змістом господарські зобов`язання сторін, містять різний порядок розрахунків та умови виконання вказаних договорів.

Отже, для вирішення даного спору по суті, суд має дослідити окремо предмет кожного з договорів, договірну ціну, строк дії, встановити порядок розрахунків та їх обґрунтування за основною сумою заборгованості по кожному договору окремо, а також дослідити докази на підтвердження виконання сторонами своїх зобов`язань за кожним договором окремо. При цьому необхідно звернути увагу на ту обставину, що кожна із заявлених вимог обґрунтована порушенням умов цих договорів.

Щодо доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, суд апеляційної інстанції, не вдаючись в оцінку суті вказаних доказів, а здійснюючи їх оцінку з точки зору формального підтвердження позивачем своїх позовних вимог, зауважує, що вимоги позивача обґрунтовані різними первинними документами, в тому числі, специфікаціями, накладними, товарно-транспортними накладними, актами прийому-передачі виконаних робіт, отже, суд має надати оцінку вказаним документам в розрізі кожного з укладених договорів та перевірити розмір заявленої заборгованості, що складається з розрахунку по кожному договору, адже позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю не лише одного договору, а загальним розміром грошових зобов`язань відповідача. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що суми заборгованості та періоди їх виникнення є різними, оскільки правовідносини між позивачем та відповідач по кожному договору є різними та виникли у різний період.

Отже, виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що за кожним договором суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначення та дослідження різного кола доказів щодо встановлення обставин, пов`язаних з наявністю підстав для стягнення заборгованості, що у випадку об`єднання позовних вимог за трьома окремими договорами значно утруднить вирішення даного спору по суті.

Заявник апеляційної скарги вважає, що судом першої інстанції порушено норми ч. ч. 1, 2 ст.173 ГПК України, якою передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами та предметом доказування (грошових розрахунків між сторонами). Зокрема, позивач вважає, що місцевим господарським судом не враховано факт того, що розгляд заявлених позовних вимог пов`язаний з дослідженням обставин всіх грошових розрахунків між СТОВ «Торецьке» та ТОВ «Краматорський кролик», зокрема, дослідженням одного й того самого доказу за кожною з вимог, а саме - випискою з банківського рахунку позивача, що відображає надходження на рахунок позивача коштів від ТОВ «Краматорський кролик» за укладеними договорами. Вказані доводи скаржник підтверджує наданим до матеріалів апеляційної скарги Наказом державної податкової служби України №583 від 05.07.2012 «Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів», в якому зазначено, що виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати як документ, що підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з розрахунково-касового обслуговування, за умови зазначення в ній інформації про надання банком таких послуг, сум операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

Водночас, з приводу наведених доводів позивача про те, що заявлені позивачем вимоги пов`язані між собою поданими доказами, судова колегія зазначає, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №918/1/18, від 10.05.2019 у справі №905/2043/18, від 13.09.2019 у справі №905/909/19.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі не можуть вважатись обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції. В той же час, порушень чи неправильного застосування норм процесуального права судом першої інстанції колегією суддів не встановлено, тому мотиви з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 2 ст.129 Конституції України та частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.01.2021 по справі №905/66/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з вимогами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Торецьке залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.01.2021 по справі №905/66/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.03.2021

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко