РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/38/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні справу, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Чернігівського міського центру зайнятості,

вул. Попудренка, 14, м. Чернігів, 14017

до відповідача: Приватного підприємства "Фірма "Білл",

вул. Лісна, 1, с. Слабин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15555

про стягнення 1933,34грн

За участю представників:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні була підписана вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Фірма "Білл" 1933,34грн шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі недостовірних даних, внесених уповноваженою особою ПП "Фірма "Білл" у трудову книжку щодо звільнення з роботи ОСОБА_1 за власним бажанням з поважних причин, відбулось незаконне призначення та виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у період з 28.04.2020 по 25.06.2020, чим завдано шкоди Чернігівському міському центру зайнятості.

Ухвалою суду від 13.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11.02.2021 та встановлено строки для подання відзиву на позов та відповіді на відзив на позов.

Позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи по суті, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.01.2021 №645.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 13.01.2021, направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відмовився».

У судове засідання 11.02.2021 уповноважений представник відповідача не прибув, заяв та клопотань від нього не надходило.

Суд у судовому засіданні 11.02.2021 постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засідання до 02.03.2021, про що повідомив позивача під розписку від 11.02.2021, а відповідача ухвалою від 11.02.2021.

Ухвала від 11.02.2021, направлена на адресу відповідача, повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відмовився».

У судове засідання 02.03.2021 уповноважений представник відповідача не прибув, заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, але своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні не скористався, повноважного представника у судове засідання 02.03.2021 не направив.

Позивач також був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, але в судове засідання повноважного представника не направив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі відповідач був попереджений, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи по суті від відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло; заперечень, інших доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення щодо позовних вимог суду надано не було.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 28.04.2020 по 12.08.2020 був зареєстрований у Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітний та отримував матеріальне забезпечення і соціальні послуги, що підтверджується витягом із наказів Чернігівського міського центру зайнятості про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 №: НОМЕР_1 від 30.12.2020.

Відповідно до п. 17 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792, разом із заявою про надання статусу безробітного ОСОБА_1 було надану трудову книжку, згідно з записом в якій його було звільнено з останнього місця роботи з ПП «Фірма «Білл» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (поважна причина), наказ № 4 від 23.03.2020, однак сама причина зазначена не була.

Відповідно до пункту 18 частини 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення», під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, було встановлено, що згідно поданих документів ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «Фірма «Білл» () з 17.12.2019 по 23.03.2020, а за даними Єдиного державного реєстру страхувальників дата припинення трудових відносин відсутня.

07.05.2020 Чернігівським міським центром зайнятості на адресу відповідача було направлено листа №08/1190 про надання інформації, в якому позивач просив повідомити період трудових відносин ОСОБА_1 з ПП «Фірма «Білл» та надати копію наказу про звільнення з роботи. Відповіді на даний лист Чернігівським міським центром зайнятості отримано не було.

04.08.2020 Чернігівський міський центр зайнятості звернувся з листом №08/3046 до Чернігівської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості про проведення розслідування страхового випадку.

З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття провідним фахівцем з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Чернігівської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості проведено звірку (перевірку) розбіжностей між даними, поданими безробітним, з даними обміну ПФУ (згідно листа Чернігівського міського центру зайнятості №08/3046 від 04.08.2020).

За результатами звірки складено акт № 112 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.09.2020, в якому встановлено, що бухгалтер ПП «Фірма «Білл» помилково не подала звіт до Пенсійного фонду України. В даному акті рекомендовано терміново подати відповідний звіт до ПФУ.

Додатком до акту є копія наказу № 4 від 23.03.2020 про звільнення з роботи ОСОБА_1 за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Згідно з інформацією із Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості України щодо даних про ОСОБА_1 за електронним запитом в порядку обміну інформацією до Єдиного державного реєстру страхувальників підставою для припинення трудових відносин є ст.38 КЗпПУ (неповажна причина) (пп.а п.7 ст. 26 ПВОіВС).

ОСОБА_1 вже перебував на обліку в Чернігівському центрі зайнятості як безробітний у період з 20.11.2018 по 06.08.2019, а допомога по безробіттю виплачувалася з 27.11.2018 по 06.08.2019 (252 календарні дні).

Дворічний період виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 розпочався з 27.11.2018, дата закінчення дворічного періоду 27.11.2020.

Також ОСОБА_1 у межах дворічного періоду перебував на обліку в Чернігівському центрі зайнятості як безробітний з 22.11.2019 по 17.12.2019, а допомога по безробіттю виплачувалася з 29.10.2019, відповідно до п.1 ч.5 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1 п. 3 розділу IV Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2015 за № 821/27266, тривалість допомоги по безробіттю була скорочена на 90 календарних днів у зв`язку із звільненням з останнього місця роботи за згодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України та був виплачений залишок допомоги по безробіттю за 18 календарних днів (360 - 90 - 252 = 18, де 360 - загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю, 90 строк, на який було скорочено тривалість виплати допомоги по безробіттю, 252 - тривалість виплати допомоги по безробіттю під час попередньої реєстрації як безробітного в межах дворічного періоду).

Таким чином, за час перебування на обліку ОСОБА_1 як безробітного у періоди з 20.11.2018 по 06.08.2019 та з 22.11.2019 по 17.12.2019, йому в межах дворічного періоду, який розпочався 27.11.2018, допомога по безробіттю була виплачена за 270 календарних днів.

28.04.2020 ОСОБА_1 втретє за час дворічного періоду звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та як вже зазначалося вище, надав трудову книжку, згідно запису в якій його було звільнено з останнього місця роботи з ПП «Фірма «Білл» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (поважна причина). За таких обставин, згідно поданих документів, ОСОБА_1 мав право на отримання допомоги по безробіттю терміном 90 календарних днів.

У відповідності до ст. 3-2 розділу VIII Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю ОСОБА_1 була призначена з дня надання статусу безробітного, тобто з 28.04.2020.?

Відповідно до довідки-розрахунку матеріального забезпечення від 29.09.2020 № 06/3761 з 28.04.2020 по 25.06.2020 ОСОБА_1 було виплачено 1923,34 грн допомоги по безробіттю.

Враховуючи, що під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (без поважної причини), останній ОСОБА_1 не мав права на призначення допомоги по безробіттю, оскільки у межах дворічного періоду йому вже була виплачена допомога по безробіттю за 270 календарних днів.

Саме через внесення уповноваженою особою ПП «Фірма «Білл» недостовірних даних до трудової книжки щодо звільнення з роботи ОСОБА_1 за власним бажанням з поважних причин, відбулось незаконне призначення та виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у період з 28.04.2020 по 25.06.2020, чим завдано шкоди Чернігівському міському центру зайнятості.

Директором Чернігівського міського центру зайнятості 07.10.2020 було видано наказ № 146 про повернення ПП «Фірма «Білл» коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 1933,34 грн за період з 28.04.2020 по 25.06.2020.

Чернігівський міський центр зайнятості направив на адресу ПП «Фірма «Білл» претензію від 08.10.2020 № 05/3889 з пропозицією добровільно повернути кошти в сумі 1933,34 грн, однак відповідач відмовився від її отримання, що підтверджується відміткою на конверті, в якому було направлено на адресу відповідача вищевказану претензію.

На момент звернення позивача з даним позовом до суду відповідач кошти не повернув.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1166 названого Кодексу для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника.

Закон України "Про зайнятість населення" визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Згідно преамбули Закону України Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Втратою роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин, відповідно до пункту 9 статті 1 вказаного Закону України, є припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу).

Статтею 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено такий вид забезпечення безробітного як допомога по безробіттю.

Відповідно до ч.1 ст.22. Закону України Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів (ч.4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Згідно з пп. 1 п. 3 розділу IV Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2015 за № 821/27266 (чинного на момент надання ОСОБА_1 статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю) (Порядок №613), тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи чи служби за власним бажанням без поважних причин або за згодою сторін.

Згідно з п.10 розділу II Порядку № 613, допомога по безробіттю призначається в межах дворічного періоду, який починається з восьмого календарного дня після реєстрації безробітного та закінчується відповідного місяця та числа другого року. Початком наступного дворічного періоду є відповідно день призначення допомоги по безробіттю після закінчення попереднього дворічного періоду

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у разі чергового визнання в установленому порядку застрахованої особи безробітною у межах двох років, протягом яких виплачується допомога по безробіттю, тривалість її виплати враховується сумарно.

У відповідності до абзаців 2, 3 п. 11 розділу II Порядку № 613, у межах дворічного періоду кількість днів виплаченої допомоги по безробіттю враховується сумарно за всіма випадками реєстрації (перереєстрації) безробітного з урахуванням днів скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю. У разі повторної реєстрації (перереєстрації) безробітного в межах дворічного періоду йому виплачується відповідний залишок допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1 п. 3 розділу IV Порядку № 613, тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи чи служби за власним бажанням без поважних причин або за згодою сторін.

Відповідно до п. 3-2. Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» установлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - в період карантину): допомога по безробіттю призначається з першого дня надання статусу безробітного; для осіб, які втратили роботу в період карантину, не застосовуються вимоги щодо скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 31 цього Закону, при цьому загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для таких осіб не може перевищувати 270 календарних днів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Чернігівському центрі зайнятості як безробітний у періоди з 20.11.2018 по 06.08.2019, з 22.11.2019 по 17.12.2019. За час перебування на обліку ОСОБА_1 як безробітного у періоди з 20.11.2018 по 06.08.2019 та з 22.11.2019 по 17.12.2019, йому у межах дворічного періоду, який розпочався 27.11.2018, допомога по безробіттю була виплачена за 270 календарних днів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «Фірма «Білл» () з 17.12.2019 по 23.03.2020. Згідно з записом у трудовій книжці 23.03.2020 ОСОБА_1 звільнено з ПП «Фірма «Білл» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (поважна причина), наказ № 4 від 23.03.2020.

У відповідності до ст. 3-2 розділу VIII Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ОСОБА_1 було призначено допомогу по безробіттю з дня надання статусу безробітного, тобто з 28.04.2020 та виплачено 1923,34 грн допомоги по безробіттю з 28.04.2020 по 25.06.2020.

Пунктом 8 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Фонд, зокрема, має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (без поважної причини), що підтверджується актом № 112 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.09.2020 та інформацією із Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості України щодо даних про ОСОБА_1 за електронним запитом в порядку обміну інформацією до Єдиного державного реєстру страхувальників, в якій зазначено підставу для припинення трудових відносин - ст.38 КЗпПУ (неповажна причина) (пп.а п.7 ст. 26 ПВОіВС).

За таких обставин, враховуючи положення п. 3-2. Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_1 не мав права на призначення допомоги по безробіттю, оскільки у межах дворічного періоду йому вже була виплачена допомога по безробіттю за 270 календарних днів.

Отже, внаслідок внесення уповноваженою особою ПП «Фірма «Білл» недостовірних даних до трудової книжки щодо звільнення з роботи ОСОБА_1 за власним бажанням з поважних причин, відповідач завдав матеріальної шкоди (збитків) Чернігівському міському центру зайнятості у розмірі отриманої гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 28.04.2020 по 25.06.2020 у сумі 1933,34 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача Чернігівський міський центр зайнятості безпідставно здійснив ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у період з 28.04.2020 по 25.06.2020 у сумі 1933,34 грн, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями ПП «Фірма «Білл» та понесеними позивачем збитками.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач довів наявність усіх елементів цивільного правопорушення, що є підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України та задоволення позову в повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Фірма "Білл" (вул. Лісна, 1, с. Слабин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15555; ) на користь Чернігівського міського центру зайнятості (вул. Попудренка, 14, м. Чернігів, 14017, , р/р UA0706361 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) матеріальну шкоду в розмірі 1933,34 грн та 2102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор