РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2021 року м. Чернігівсправа № 927/41/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

Позивач: Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, , вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

Відповідач: Приватне підприємство Спеціальна енергетична компанія,

, вул. Любецька, 60-А, м. Чернігів, 14021

Предмет спору: про стягнення 808 612,29 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Поліщук В.О. довіреність №14-334 від 22.12.2020;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства Спеціальна енергетична компанія, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 808 612,29 грн, з яких 665 043,04 грн основного боргу, 56 575,62 грн пені, 34 134,20 грн 3% річних, 35 978,79 грн інфляційних втрат, 6 057,04 грн збитків за березень 2019 року та 10 823,60 грн збитків за квітень 2019 року.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 13.01.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 04.02.2021 на 11:00 та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позовну заяву.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду від 13.01.2021 відповідач отримав 15.01.2021.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 30.01.2021.

01.02.2021 на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача АТ НАК Нафтогаз України № 39/5-824-21 від 29.01.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. В поданому клопотанні представник позивача просив проводити всі судові засідання по справі № 927/41/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EаsyCon.

Ухвалою від 01.02.2021 заяву АТ НАК Нафтогаз України № 39/5-824-21 від 29.01.2021 задоволено. Постановлено проводити засідання, призначене на 04.02.2021 об 11:00, та всі наступні судові засідання по справі № 927/41/21 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку EаsyCon.

Судове засідання 04.02.2021 проведено в режимі відеоконференції. В судовому засідання був присутній представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення.

Згідно з нормами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 04.02.2021 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

В судовому засіданні 04.02.2012 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою від 04.02.2021 суд повідомив позивача - АТ НАК Нафтогаз України та відповідача - ПП Спеціальна енергетична компанія про те, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 23.02.2021 о 10:00 у приміщенні Господарського суду Чернігівської області у м. Чернігові, проспект Миру, 20, зал судових засідань № 306.

Згідно довідки від 04.02.2021 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області Полагенко Г.В. у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати відправка поштової кореспонденції тимчасово припиняється.

Ухвала від 04.02.2021 була направлена на електронні адреси сторін та представника позивача Поліщук В.О.

08.02.2021 від відповідача на електронну адресу суду надійшов лист №05/21 від 08.02.2021, підписаний електронним цифровим підписом, в якому він повідомив про отримання ухвали суду від 04.02.2021.

Судове засідання 04.02.2021 проведено в режимі відеоконференції. В судове засідання 23.02.2021 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У судовому засіданні 23.02.2021 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 5232/18-БО-39 від 02.10.2018.

Відзиву на позов, заяв, клопотань, у тому числі будь-яких клопотань, обґрунтувань, доводів щодо зменшення розміру пені та відповідних доказів на момент ухвалення рішення до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

05.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі Постачальник) та Приватним підприємством Спеціальна енергетична компанія (далі Споживач) укладено договір постачання природного газу № 5232/18-БО-39 (Договір) (а.с. 13-22).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 змінено тип Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (а. с. 104).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

У п. 2.1. Договору та Додаткових угодах № 1 від 22.10.2018, № 2 від 27.10.2018, № 3 від 01.11.2018, № 4 від 23.11.2018, № 6 від 20.03.2019, № 8 від 22.04.2019, № 9 від 24.04.2019, № 10 від 29.05.2019, № 11 від 29.05.2019, № 13 від 24.06.2019, №15 від 29.07.2019, № 17 від 30.08.2019, №19 від 27.09.2019 до Договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені, а саме: Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018 по 30.09.2019 природний газ в кількості 265,380 тис. куб. м, у тому числі за місяцями (тис. куб. м): жовтень 9,778, листопад 62,298, грудень 46,850, січень 50,227, лютий 36,227, березень 55,0, квітень 5,0, травень 0, червень 0, липень 0, серпень 0, вересень 0.

Пунктом 3.8 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, передбачено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в пункті 1.2 договору (п. 3.8.1). Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п. 3.8.2).

Згідно п.5.2 Договору ціна за 1000 куб. м газу за цим договором на дату його укладання становить 7 907,20 грн, крім того ПДВ 20 %. Усього до сплати разом з ПДВ 9 488,64 грн.

Додатковою угодою № 3 від 01.11.2018 сторони виклали п. 5.2 новій редакції, зокрема, ціна за 1000 куб. м газу з 01.11.2018 становить 6 235,51 грн, крім того ПДВ 20 %. Усього до сплати разом з ПДВ 7 482,61 грн

За умовами п. 4.2 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, ціна за 1000 куб. м газу становить 6 235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн.

Додатковою угодою № 10 від 29.05.2019 сторони виклали п.4.2 в новій редакції, визначивши, що ціна за 1000 куб м природного газу становить:

4.2.1 з 01.05.2019 по 31.05.2019 (включно) 5 990,00 грн, крім того ПДВ 20 %. Усього разом з ПДВ - 7 188,00 грн.

4.2.2 з 01.06.2019 по 30.06.2019 6 299,00 грн, крім того ПДВ 20 %. Усього разом з ПДВ 7 558,80 грн.

До ціни газу, зазначеної в п. 4.2 Договору, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 157,19 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 188,63 грн за 1000 куб. м на добу (п. 4.3 Договору в редакції Додаткової угоди № 10 від 29.05.2019).

Відповідно до п.4.4 Договору, в редакції Додаткової угоди № 10 від 29.05.2019, споживач зобов`язується сплатити за цим договором з урахуванням ціни на природний газ, зазначеної в п. 4.2 договору та тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, зазначеного в п. 4.3 договору:

4.4.1 з 01.05.2019 по 31.05.2019 (включно) 6 147,19 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 7 376,63 грн за 1000 куб. м.

4.4.2 з 01.06.2019 по 30.06.2019 (включно) 6 456,19 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того, ПДВ 20 %, всього з ПДВ 7 747,43 грн за 1000 куб. м.

Додатковою угодою № 12 від 24.06.2019 сторони виклали в новій редакції:

- підпункт 4.2.2 п. 4.2 з 01.06.2019 по 30.06.2019 5 553,89 грн, крім того ПДВ 20 %. Усього разом з ПДВ 6 664,67 грн.

- підпункт 4.4.2 з 01.06.2019 по 30.06.2019 (включно) 5 711,08 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того, ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6 853,30 грн за 1000 куб. м

Додатковою угодою № 14 від 25.07.2019 сторони доповнили договір:

- підпунктом 4.2.3 з 01.07.2019 по 31.07.2019 4 905,675 грн, крім того ПДВ 20 %. Усього разом з ПДВ 5 886,81 грн.

- підпунктом 4.4.3 з 01.07.2019 по 31.07.2019 (включно) 5 062,865 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того, ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6 075,44 грн за 1000 куб. м.

Додатковою угодою № 16 від 29.08.2019 сторони доповнили договір:

- підпунктом 4.2.4 з 01.08.2019 по 31.08.2019 4 653,544 грн, крім того ПДВ 20%.

- підпунктом 4.4.4 з 01.08.2019 по 31.08.2019 (включно) 4 810,734 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того, ПДВ 20 %.

Додатковою угодою № 18 від 12.09.2019 сторони доповнили договір:

- підпунктом 4.2.5 з 01.09.2019 по 30.09.2019 4 493,6363 грн, крім того ПДВ 20 %.

- підпунктом 4.4.5 з 01.09.2019 по 30.09.2019 (включно) 4 650,8263 грн за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того, ПДВ 20 %.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 5.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 7.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Згідно з п. 7.2 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до підп. 8) п. 6.2 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. Договору.

Відповідно до підп. 4) п. 6.3. Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1. Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до п. 5.7 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9. Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

На виконання умов Договору позивач у жовтні 2018 року квітні 2019 року поставив відповідачу природний газ у обсязі 241,798 тис. куб. м на загальну суму 1 828 895,54 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.10.2018 у обсязі 9,778 тис. куб. м на суму 92 779,92 грн (за жовтень 2018 року), від 30.11.2018 у обсязі 62,298 тис. куб. м на суму 466 151,76 грн (за листопад 2018 року), від 31.12.2018 у обсязі 46,850 тис. куб. м на суму 350 560,37 грн (за грудень 2018 року), від 31.01.2019 у обсязі 50,227 тис. куб. м на суму 375 829,15 грн (за січень 2019 року), від 28.02.2019 у обсязі 36,227 тис. куб. м на суму 271 072,58 грн (за лютий 2019 року), від 31.03.2019 у обсязі 28,525 тис. куб. м на суму 231 441,50 грн (за березень 2019 року), від 30.04.2019 у обсязі 7,893 тис. куб. м на суму 59 060,26 грн (за квітень 2019 року) (а. с. 60-66).

Відповідно до умов Договору відповідач за поставлений природний газ у жовтні 2018 року повинен був розрахуватись з позивачем до 26.11.2018, у листопаді 2018 року до 26.12.2018, у грудні 2018 року до 25.01.2019, у січні 2019 року до 25.02.2019, у лютому 2019 року до 25.03.2019, у березні 2019 року до 25.04.2019, у квітні 2019 року до 27.05.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за отриманий у жовтні 2018 року квітні 2019 року природний газ на суму 1 163 852,50 грн, на підтвердження чого позивач надав копії виписок ПАТ Укргазбанк (а. с. 87 - 103).

Отже, залишок заборгованості за отриманий згідно з Договором природний газ становить 665 043,04 грн.

Суд визнає обставини щодо постачання позивачем природного газу відповідачу на загальну суму 1 828 895,54 грн та сплату відповідачем коштів за отриманий газ у розмірі 1 163 852,50 грн встановленими, з огляду на вірогідність поданих позивачем доказів.

16.05.2019 позивач направив на адресу відповідача Акт-претензію за вих № 26-1269- 19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 18.11.2019 за вих № 26/10-3557-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13. та 5.7. Договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу в розмірі 6 057,04 грн, за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу (55,000 тис куб м) та фактичним обсягом використаного відповідачем у березні 2019 природного газу за Договором (28,52500 тис куб м).

11.06.2019 позивач направив на адресу відповідача Акт-претензію за вих № 26-1955- 19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13. та 5.7. Договору та п. Розділу VI Правил постачання природного газу в розмірі 10 823,60 грн, за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу (5,000 тис куб м) та фактичним обсягом використаного відповідачем у квітні 2019 природного газу за Договором (7,89300 тис куб м).

Вищезазначені Акти-претензії про суми збитків отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які додані до позовної заяви (а. с. 69 85).

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив у повному обсязі кошти за отриманий ним природний газ у визначений Договором термін, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 665 043,04 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості природного газу, поставленого за Договором у період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, позивач нарахував та заявив до стягнення 56 576,62 грн пені за період з 27.11.2018 по 27.11.2019, 34 134,20 грн 3% річних за період з 27.11.2018 по 30.11.2020 та 35 978,79 грн інфляційних втрат за лютий 2019 року - листопад 2020 року.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як встановив суд, сторони у Договорі погодили, що у разі прострочення Споживачем оплати він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявленої позивачем до стягнення пені, дійшов висновку про правильне її нарахування. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 56 575,62 грн.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в сумі 35 978,79 грн та 3 % річних в сумі 34 134,20 грн.

Щодо заявлених до стягнення збитків.

Пунктом 3.13. Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) х Ц х К,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;

Ц ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, передбачено, що відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9. Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп. 8) п. 6.2 Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. Договору.

Відповідно до підп. 4) п. 6.3. Договору, в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1. Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору узгоджуються з положеннями п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф-Vп)хЦхК,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 26,47500 тис. куб. м. та у квітні 2019 року в обсязі більшому на 2,89300 тис куб м ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1. Договору.

16.05.2019 позивач направив на адресу відповідача Акт-претензію за № 26-1269-19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 18.11.2019 за № 26/10-3557-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13. та 5.7. Договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу в розмірі 6 057,04 грн, за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу (55,000 тис куб м) та фактичним обсягом використаного відповідачем у березні 2019 природного газу за Договором (28,52500 тис куб м).

11.06.2019 позивач направив на адресу відповідача Акт-претензію за № 26-1955-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13. та 5.7. Договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу в розмірі 10 823,60 грн, за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу (5,000 тис куб м) та фактичним обсягом використаного відповідачем у квітні 2019 природного газу за Договором (7,89300 тис куб м).

Станом на момент звернення з позовом до суду, збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення збитків є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Спеціальна енергетична компанія (, вул. Любецька, 60-А, м. Чернігів, 14021) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) 665 043,04 грн боргу, 56 575,62 грн пені, 34 134,20 грн 3% річних, 35 978,79 грн інфляційних втрат, 6 057,04 грн збитків за березень 2019 року, 10 823,60 грн збитків за квітень 2019 року та 12 129,18 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 25.02.2021.

Суддя В.В. Шморгун