ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2021 р.Справа № 922/4059/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

за участю представників: не з`явились.

розглянувши заяву ПП "Моноліт Груп" про розподіл та відшкодування судових витрат (вх. № 4313 від 22.02.2021) по справі

за позовом Приватного підприємства "Моноліт Груп", м. Суми
до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 233717,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 17.02.2021 у справі № 922/4059/20 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" на користь Приватного підприємства "Моноліт Груп" суму основної заборгованості в розмірі 217324,80 грн., пеню в розмірі 5985,34 грн., 1% річних у розмірі 498,78 грн., інфляційні втрати у розмірі 5020,18 грн., судовий збір в розмірі 3432,45 грн. В частині стягнення пені в розмірі 4880,90 грн. та 1% річних в розмірі 7,31 грн. - позовні вимоги залишені без розгляду.

22.02.2021 представником позивача подано заяву про розподіл та відшкодування судових витрат (вх. № 4313), в якій просить суд, згідно ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл понесених позивачем витрат на правничу допомогу, в розмірі 7000,00 грн. та покласти їх на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 23.02.2021 прийнято заяву представника ПП "Моноліт Груп" про розподіл та відшкодування судових витрат на правову допомогу до розгляду. Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 02.03.2021 о 14:30 год.

У судове засідання 02.03.2021 представники сторін не з`явились.

Заявником надано клопотання про розгляд даної заяви за його відсутності.

Представником відповідача надано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 4717), в якому відповідач просить суд зменшити розмір понесених відповідачем витрат до 2000,00 грн.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Моноліт Груп" про розподіл та відшкодування понесених судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., в матеріалах справи наявні наступні докази:

- копія договору № 20/11-03 від 23.11.2020 про надання правової допомоги;

- копія додатку № 3 від 01.12.2020 до договору про надання правової допомоги № 20/11-03 від 23.11.2020;

- копія акту від 18.02.2021 наданих послуг;

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (Постанова Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

Крім цього, як вказано у ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З цього приводу Касаційний господарський суд зазначив у Постанова від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, що критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Також варто зазначити, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Постанова КГС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Заперечуючи проти заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ПП "Моноліт Груп", представником відповідача надані до суду заперечення, в яких наголошує, що позивачем, в обгрунтування понесених витрат на правову допомогу не надано суду звіту про виконані адвокатом роботи, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг) та здійсненим ним витрат часу по кожному виду робіт, квитанції про оплату наданих адвокатом послуг, що позбавило відповідача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правову допомогу. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами виконання адвокатом обсягів та вартості послуг правничої допомоги. Також відповідачем наголошено про неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, понесених позивачем, з реально виконаною адвокатом роботою. Отже, просить суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу до 2000,00 грн.

З приводу поданих відповідачем заперечень, суд вважає зазначити про наступне.

Щодо відсутності підтверджуючих документів сплати витрат на правову допомогу і детального опису виконаних робіт, суд зазначає наступне.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Натомість, положеннями п.2 ч.2 ст.126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Витрати, що підпадають під вимоги п.2 ч.2 ст. 126 ГПК України відповідачем заявлені не були.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Окрім цього, суд вказує, що відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості. А, отже, укладаючи додаток №3 від 01.12.2020 до договору про надання правової допомоги, сторони домовились, що вартість послуг адвоката з представництва та судового захисту інтересів замовника у господарському суду Харківської області є фіксованою та становить 5000,00 грн. Також вказана сума підлягає збільшенню у разі необхідності обов`язкової участі представника позивача у судовому засіданні в приміщенні господарського суду, з розрахунку 1000,00 грн. за одне судове засідання.

Відповідно до акту наданих послуг від 18.02.2021, ПП «Моноліт Груп» прийняло від адвоката Садикова В.В. наступні послуги: представництво та судовий захист інтересів Замовника у Господарському суді Харківської області у справі № 922/4059/20 щодо стягнення грошової заборгованості та штрафних санкцій з ДП «Завод «Електроважмаш» за договором про закупівлю товару № 238-13/841 від 06.05.2020, що включило в себе: правовий аналіз первинних бухгалтерських документів, пов`язаних із поставкою, а також проведеного листування, інших доказів про справі - податкових накладних, тощо; аудит і перевірку взаєморозрахунків між контрагентами; розрахунок штрафних санкцій; аналіз судової практики з подібних питань; розробку стратегії позову та узгодження лінії захисту із замовником; написання та подання позовної заяви, участь адвоката у підготовчому засіданні - 10.02.2021 та судовому засіданні - 17.02.2021.

Отже, загальна вартість послуг з представництва та судового захисту інтересів ПП «Моноліт Груп», включаючи участь представника в засіданнях суду, склала - 7000,00 грн.

Також, суд зауважує, що скрутне фінансово-економічне становище відповідача, не є підставою для зменшення понесених позивачем витрат на правову допомогу, які є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. Окрім цього, суд зауважує, що розмір заявлених до стягнення витрат позивача на правову допомогу, складає 3% від суми задоволених позовних вимог.

Таким чином, заперечення, щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, викладені ТОВ "Електроважмаш", спростовуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства, а, отже, клопотання відповідача про зменшення понесених позивачем витрат на правову допомогу до 2000,00 грн. є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Викладені вище обставини та надані ПП "Моноліт Груп" докази в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, свідчать про доведеність заявлених до відшкодування та реально понесених судових витрат.

Таким чином, ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та надані заявником докази, в обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що адвокатом Садиковим В.В. доведено належними доказами (підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт) факт надання правничої допомоги (п.1. ч.1 ст. 126 ГПК України) на суму 7000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.02.2021, позовні вимоги ПП "Моноліт Груп" задоволено частково, а тому й витрати на професійну правову допомогу позивача мають бути відшкодовані йому за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України), в сумі 6853,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 73, 76, 86, 126, 127, 129, 130, 236-239, 244 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства "Моноліт Груп" про розподіл та відшкодування судових витрат на правничу допомогу (вх. № 4313 від 22.02.2021) - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299, ) на користь Приватного підприємства "Моноліт Груп" (40007, м. Суми, вул. Промислова, 2, ) 6853,00 грн. витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 ГПК України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Позивач: Приватне підприємство "Моноліт Груп" (40007, м. Суми, вул. Промислова, 2, );

Відповідач: Державне підприємство "Завод Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, буд. 299, ).

Додаткове рішення складено 04.03.2021.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/4059/20