ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.03.2021м. ДніпроСправа № 904/3484/18

За заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"

про заміну боржника

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 1 514 674,65 грн

Суддя Назаренко Н.Г.

За участю секретаря судового засідання Головахи К.К.

Представники:

від позивача (заявника) - Михайлишина О.В. - адвокат

від відповідача (первісного боржника) - не з`явився

від Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради про стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних у розмірі 476 330,16 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 485 051,10 грн. за Договором про порядок проведення розрахунків за надані субсидії населенню, що користується житлово-комунальними послугами №55SDpz1650-17 від 01.02.2017 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018р. у справі №3484/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради про стягнення 1 514 674 грн. 65 коп. - задоволено у повному обсязі; стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" 1 138 334 грн. 75 коп. - інфляційних втрат, 376 339 грн. 90 коп. - 3% річних та 22 720 грн. 12 коп. - витрат по сплаті судового збору.

На примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018р. Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 11.01.2019р.

18.02.2021 від позивача надійшла заява про зміну боржника, в якій він просить змінити сторону виконавчого провадження (боржника) у наказі Господарського суду Дніпропетровської області, виданому 11.01.2019 у справі № 904/3484/18, з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на його правонаступника - Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Ухвалою від 19.02.2021 заяву прийнято до розгляду та засідання призначено на 02.03.2021.

25.02.2021 від Управлянні праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради надійшли заперечення на заяву про заміну боржника, в яких зазначено, що згідно з частинами 1 та 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Рішенням Дніпровської міської ради від 23.01.2019 № 40/40 "Про внесення змін до рішень міської ради стосовно структури міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів" затверджено виконавчий орган міської ради зі статусом юридичної особи - Лівоборежне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради та рекомендовано Самарській районній у місті Дніпрі раді вжити організаційно-правових заходів щодо реорганізації з припинення як юридичної особи структурного підрозділу з питань соціального захисту населення шляхом приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Рішення ХХІІ сесії VІІ скликання Самарської районної у місті Дніпрі ради від 31.01.2019 № 6/22 "Про припинення діяльності управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації" діяльності управління у Самарському районі як юридичної особи вирішено припинити шляхом реорганізації (приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) з 24.04.2019.

Станом на дату подання заяви до суду (18.02.2021) управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради знаходиться в стані припинення, процедура припинення триває, проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не здійснено

Управляння праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради вважає, що твердження позивача про те, що відповідно до ч. 1 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником в даному випадку є недоречними.

Також Управляння праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради звертає увагу на те, що відповідно до Положення про Лівобережне управління, затверджене рішенням Дніпровської міської ради від 24.06.2020 року № 84/58 "Про Положення про Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради", Лівобережне управління (ЄДРПОУ 42788389), станом на 18.02.2021 не є правонаступником прав та обов`язків управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради.

Позивач (заявник) у судовому засіданні підтримав заяву про заміну сторони боржника.

Управляння праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради та Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши заявника, суд дійшов висновку про задоволення заяви про заміну боржника на підставі наступного.

Заява про заміну боржника обґрунтована тим, що рішенням Самарської у місті Дніпрі ради від 31.01.2019 № 6/22 "Про припинення діяльності управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації" припинено діяльність управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації (приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) з 24.04.2019 року.

Рішенням Самарської районної у місті Дніпрі ради від 03.05.2019 № 2/24 "Про затвердження передавального акту управління праці та соціального захисту населення районної у місті ради" затверджено передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей, активів та документів управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради Лівобережному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Згідно вказаного передавального акту управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради було передано Лівобережному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради заборгованість згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/3484/18 на користь ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" - інфляційні втрати 1 138 334,75 грн., 3 % річних - 376 339,90 грн., судовий збір 17 750,12 грн. (пункт 25.1 передбаченого акту).

За відритою інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (ідентифікаційний код 05425365) перебуває в сані припинення.

На підставі викладено позивач вважає, що Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради є правонаступником всього майна, всіх прав та зобов`язань (в тому числі зобов`язань з виконання судового рішення у справі № 904/3484/18) управління праці та соціального захисту населення Самарської районної й місті Дніпрі ради.

На момент розгляду судом заяви про заміну боржника, сторонами не надано належних доказів на підтвердження виконання наказу від 11.01.2019 у справі № 904/3484/20.

Строк пред`явлення до примусового виконання наказу суду від 11.01.2019 у справі № 904/3484/20 не сплив.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а в випадках установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v.Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі №6-3172цс15).

Статтею 52 ГПК України встановлено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Самарською районною у місті Дніпрі радою прийнято рішення № 6/22 від 31.01.2019 "Про припинення діяльності управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації", яким вирішено:

1. Припинити діяльність управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації (приєднання) до лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) з 24.04.2019 року.

2. Утворити та затвердити склад комісії з припинення діяльності управління праці та соціального захисту населення самарської районної у м. Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації (приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради).

3. Комісії з припинення діяльності управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації (приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради).

3.1. Затвердити передавальні акти.

Також 03.05.2019 Самарською районною у місті Дніпрі радою прийнято рішення № 2/24 "Про затвердження передавального акту управління праці та соціального захисту населення районної у місті ради", яким затверджено передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей, активів та документів управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради Лівобережному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

В матеріалах справи міститься Передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей, активів та документів управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради Лівобережному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради, згідно пункту 25,1 якого - заборгованість за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2019 року по справі № 904/3484/18 щодо стягнення з управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут": іннфляційні втрати у сумі 1 138 334,75 грн.; 3% річних - 376 339,90 грн.; судовий збір - 17 750,12 грн. Всього 1 532424,77 грн. передано Лівобережному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - державне підприємство Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради з реєстру не виключено, перебуває у стані припинення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

«Право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Протягом періоду, що розглядається, стягненню присуджених виплат перешкоджали скоріше законодавчі заходи, ніж неправомірна поведінка ДВС. З цього приводу Суд нагадує свою усталену практику, відповідно до якої позов про відшкодування шкоди до ДВС не може вважатися ефективним засобом правового захисту, якщо затримка виконання судових рішень виникла з причин, що виходять за межі повноважень ДВС (SOLOVYEVA v. UKRAINE, № 32547/03,§ 17, ЄСПЛ, від 13 грудня 2005 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що «держава є відповідальною за борги державного підприємства, не дивлячись на те, що підприємство є окремою юридичною особою. Таким чином, держава є відповідальною за невиплату заявнику сум, присуджених йому рішеннями, що винесені проти такого підприємства. Суд вважає, що Уряд не продемонстрував, що підприємство мало достатню інституційну та операційну незалежність від держави, щоб звільнити державу від відповідальності за Конвенцією за дії чи бездіяльність цього підприємства. Таким чином, Суд вирішує, що держава є відповідальною за борги такого підприємства, як наведено у цій справі (див., наприклад, рішення у справі Garkusha v. Ukraine, заява № 4629/03, пункт 25, рішення від 13 грудня 2005 року; рішення у справі Martynov v. Ukraine) заява № 36202/03, пункт 23, рішення від 14 грудня 2006 року; та рішення у справі Solovyev v. Ukraine, пункт 20). Суд зауважує, що рішення суду від 4 листопада 2003 року та від 2 червня 2006 року залишалися невиконаними близько 4 років і 8 місяців та 2 років і 1 місяця відповідно. Суд нагадує, що він вже встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, які стосувалися аналогічних питань (див., наприклад, рішення у справі Garkusha, згадане вище, пп. 24-25, рішення у справі Mykhaylenky and Others, згадане вище, п. 55, та рішення у справі Voytenko, згадане вище, пп. 39-43). Розглянувши всі подані матеріали, Суд вирішує, що Уряд не надав жодного переконливого факту чи аргументу який дозволив би Суду дійти іншого висновку у цій справі. Таким чином, у цій справі має місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції» (STANKOVSKAYA v. UKRAINE, № 20984/04, § 25 - 30, ЄСПЛ, від 11 грудня 2008 року).

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) вказано, що «при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. …Отже, уже з дня державної реєстрації АТ «Укрзалізниця» мало право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які потребували ліцензій чи дозволів, на підставі ліцензій та інших дозвільних документів, отриманих підприємствами залізничної галузі, які знаходилися в процедурі припинення, включаючи ДП «Донецька залізниця». З огляду на викладене вище висновки судів попередніх інстанцій про те, що відсутність в ЄДР запису про припинення ДП «Донецька залізниця» свідчить про те, що правонаступництво не відбулося, є помилковими. ...Державна реєстрація рішення про припинення ДП «Донецька залізниця» була здійснена 25 листопада 2014 року. Таким чином, на момент звернення до суду ДП «Донецька залізниця» знаходилася в процедурі припинення більш як два роки, а на момент розгляду цієї справи судом касаційної інстанції - більше п`яти років. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зроблено висновок, що «у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації».

Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом (частина друга статті 167 ЦК України).

На юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (стаття 82 ЦК України).

Суд зазначає, що Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради не має достатньої інституційної та операційної незалежності від держави. Саме держава прийняла рішення про приєднання її до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради та його нереалізовувала протягом значного періоду часу.

Рішення суду про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на користь ТОВ "Дніпропетровськгаз збуд" коштів не виконується більше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Виходячи з положень ст. 107 ЦК України у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Аналогічні дії зі складання передавального акту з огляду на зміст ст. 107 ЦК України підлягають вчиненню у разі реорганізації юридичної особи шляхом злиття, перетворення.

Під час реорганізації юридичної особи шляхом приєднання передання майна, прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника здійснюється на підставі передбаченого акта, в якому має бути чітко зазначено про суть та обсяг прав і обов`язків, що передаються. Разом із тим, момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передбаченого акта і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру (висновок Верховного суду, викладений у постанові від 02.04.2019 у справі № 922/2301/18).

Згідно з ч. 1, 2, 5 статті 334 ГПК України в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача в виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво можливе лише в разі припинення юридичної особи, а також й в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, у тому числі у разі припинення правосуб`єктності боржника у виконавчому провадженні.

Отже, у разі злиття, приєднання, поділу підприємств момент переходу майна та відповідних прав і обов`язку до нових підприємств - правонаступників визначається моментом підписання передавального акту або розподільчого балансу, і тому може не співпадати в часі з моментом повного завершення процедури реорганізації підприємства, тобто із внесенням запису про припинення юридичної особи до ЄДР.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у складі від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17.

З урахуванням того, що згідно пунктів 1 та 3 рішення Самарського районного у місті Дніпрі ради від 31.01.2019 № 6/22 припинено діяльність Управління праці соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації (приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради), тобто Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків Управління праці соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі та не пов`язується з державною реєстрацією припинення останнього з датою виникнення універсального правонаступництва Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо Управління праці соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі, який припиняється шляхом приєднання.

Крім того підпунктом 3.1. рішення Самарського районного у місті Дніпрі ради від 31.01.2019 № 6/22 передбачено затвердження передавального акту.

Пунктом 1 рішення Самарського районного у місті Дніпрі ради від 03.05.2019 "Про затвердження передавального акту управління праці та соціального захисту населення районної у місті ради" затверджено передавальний акт.

03.05.2019 Передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей, активів та документів управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради Лівобережному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради підписано.

Отже, слід вважати дату затвердження та підписання передавального акту - 03.05.2019 року, датою з якої Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради є правонаступником Управління праці соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради.

На підставі викладеного заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськаз збут" про заміну боржника підлягає задоволенню.

Заперечення Управління праці соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про зміну боржника задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження (боржника) у наказі Господарського суду Дніпропетровської області, виданому 11.01.2019 у справі № 904/3484/18, з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (49127, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. 20-річча Перемоги, б. 51, код ) на його правонаступника - Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, б. 55, код ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано - 05.03.2021

Суддя Н.Г. Назаренко