СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. Справа № 5023/10655/11 (922/2455/20)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.

за участю представників:

позивач - Тамазликар Л.Й.,

відповідач - Бабка С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача - Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" (вх.№335Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2020 року (головуючий суддя Усатий В.О., суддя Байбак О.І., суддя Яризько В.О., повний текст складено 23.12.2020 р.) по справі №5023/10655/11 (922/2455/20)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал"

до Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева"

про стягнення коштів

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал"

про стягнення неустойки в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1576962,68 грн., з якої: 1002157,50 грн. - заборгованість за поставлений товар, 492740,55 грн. - пеня за порушення умов оплати товару, 40123,55 грн. - 3% річних та 41941,05 грн. інфляційних, а також 23654,44 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 139дп від 10.02.2018 р.

ДП "Завод імені В.О. Малишева" звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ТОВ "Енергоспецметал" на користь ДП "Завод імені В.О. Малишева" пеню в розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, що становить суму 490147,25 грн., штраф у розмірі 7% за порушення строків виконання зобов`язання, що триває понад тридцять днів, що становить суму 317895,83 грн., а також стягнути 12600,00 грн. судового збору, сплаченого за звернення з позовом у даній справі.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2020 року (головуючий суддя Усатий В.О., суддя Байбак О.І., суддя Яризько В.О., повний текст складено 23.12.2020 р.) по справі №5023/10655/11 (922/2455/20) первісний позов ТОВ "Енергоспецметал" задоволено частково. Стягнуто з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь ТОВ "Енергоспецметал" 1002157,50 грн основного боргу, розмір 3% річних в сумі 38083,98 грн., інфляційних в сумі 39383,74 грн., пені в сумі 114575,53 грн. та 17913,01 судового збору. В іншій частині первісного позову відмовлено. Зустрічний позов ДП "Завод імені В.О. Малишева" задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Енергоспецметал" на користь ДП "Завод імені В.О. Малишева" пені в сумі 49014,73 грн., 31789,58 грн. штрафу та 1212,07 грн. судового збору. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Державне підприємство "Завод ім. В.О. Малишева" з рішенням Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2020 року по справі №5023/10655/11 (922/2455/20) не погодилось, звернулось до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права, незаконність, необґрунтованість рішення суду, неправильне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати частково в частині відмови у задоволенні стягнення з ТОВ "Енергоспецметал" на користь ДП "Завод імені В.О. Малишева" пені в сумі 441132,52 грн, штрафу в сумі 286106,25 грн та судового збору в сумі 11387,93 грн за зустрічним позовом ДП "Завод імені В.О. Малишева" до ТОВ "Енергоспецметал". Прийняти нове рішення, яким позов ДП "Завод імені В.О. Малишева" до ТОВ "Енергоспецметал" в цій частині задовольнити. Стягнути з ТОВ "Енергоспецметал" на користь ДП "Завод імені В.О. Малишева" судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 16362,89 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" на рішення Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2020 року по справі №5023/10655/11 (922/2455/20). Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, а також докази надсилання (надання) копій відзивів та доданих до нього документів позивачу. Призначено справу до розгляду на 22 лютого 2021 р. о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

У судове засідання з`явились представник позивача, представник відповідача.

Відповідач наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати; позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що прийняте при повному дослідженні обставин, що мають значення для справи.

Крім того, через канцелярію суду Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал" надіслало відзив на апеляційну скаргу, в якому також просило стягнути з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП "Завод імені В.О. Малишева" та ТОВ "Енергоспецметал" 10.02.2018 р. укладено договір поставки №139дп (Договір), згідно з умовами якого Постачальник (ТОВ "Енергоспецметал") зобов`язався передати у власність Покупцю (ДП "Завод імені В.О. Малишева"), а Покупець у порядку й на умовах передбачених даним Договором, зобов`язався прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (Товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого визначається сторонами окремо в специфікаціях або листах, що є невід`ємними частинами Договору.

Згідно з п.1.2 Договору поставка товару буде відбуватися партіями. Для погодження асортименту, комплектності, кількості та вартості кожної партії товару Сторони складають та підписують окрему специфікацію або обмінюються листами, що мають в обов`язковому порядку містити посилання на цей Договір та бути підписані уповноваженими представниками Сторін. Покупець має право поставити на листі Постачальника резолюцію про згоду із умовами, викладеними в ньому, в такому разі окремий лист Покупцем не складається. За згодою сторін листи від імені Покупця (резолюції на листах Постачальника) мають юридичну силу додатків до цього Договору лише у разі якщо вони підписані директором комерційним (виконуючим обов`язки) або головним інженером.

Згідно з п.1.3 Договору, якість, комплектність, маркування та пакування товару повинні відповідати ГОСТ, ДСТУ, ТУ заводу-виробника, технічній документації та нормативно-правовим актам України, а також країни виробника Товару.

Відповідно п.1.4 Договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати покупцем вартості (в тому числі частково) товару або з моменту передачі товару покупцю, в залежності від того, яка з подій настане раніше.

У відповідності до п.2.1 Договору, ціна Договору дорівнює загальній вартості всього Товару, поставленого за цим Договором.

Пунктом п.2.2 Договору встановлено, що вартість окремих одиниць та партії товару в цілому визначена сторонами в специфікації або листах щодо такої партії товару, які складаються в порядку, передбаченому в п.1.2. цього Договору, та включає вартість тари, пакування, маркування та інші видатки Постачальника.

Згідно з п. 2.4 Договору, покупець зобов`язується оплатити постачальнику вартість партії товару протягом 15 банківських днів з дати приймання покупцем партії товару за асортиментом, комплектністю та якістю відповідно до п.4.5. Договору, якщо інші умови та строк оплати на відповідну партію товару не визначені сторонами відповідно до п.1.2. Договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання Покупцем оригіналу рахунку на такий товар.

Відповідно до п. 2.5 Договору оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в безготівковій формі.

Згідно п.2.6 Договору, покупець має право здійснити платіж за реквізитами, визначеними в розділі 10 цього Договору або в окремому рахунку постачальника за своїм вибором. Постачальник гарантує актуальність (дійсність) банківських реквізитів, визначених в рахунку та/або в цьому Договорі протягом всього строку дії Договору.

Зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку покупця (згідно з п. 2.7 Договору).

Пунктом 3.1 Договору на постачальника покладено обов`язок поставити товар покупцю на умовах DDР-склад покупця, вул. Плеханівська, 126, м. Харків згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010 протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту досягнення сторонами згоди щодо асортименту, комплектності, кількості та вартості партії товару відповідно до положень п.1.2. Договору, якщо інші умови та строк поставки не визначені сторонами в специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору.

У відповідності до п. 3.2 Договору, про готовність товару до поставки постачальник повідомляє покупця письмово не пізніше ніж за З календарні дні до дати поставки. Неповідомлення постачальником покупця про готовність товару до поставки прирівнюється до невиконання зобов`язання по поставці.

Пунктом 3.3 Договору узгоджено, що разом із товаром постачальник зобов`язаний передати покупцю наступні документи на товар: рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, сертифікат відповідності, паспорт, сервісну книжку (якщо передбачені заводом-виробником), а також інші документи, визначені сторонами на відповідну партію товару або чинним законодавством України.

Передача постачальником товару покупцю фіксується шляхом підписання двосторонньої видаткової накладної та/або акту приймання-передачі, товарно-транспортної накладної, у яких зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається Постачальником Покупцю. Обов`язок по складенню первинних документів покладений на Постачальника (п.4.1 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору, передача Постачальником товарно-супровідної документації відповідно до п. 3.3. Договору покупцю фіксується шляхом прямої вказівки про це в первинному документі, визначеному п.4.1. цього Договору або складення окремого акту приймання- передачі.

Як свідчить п. 4.4 Договору, приймання товару за кількістю здійснюється Покупцем в момент фактичного отримання товару за видатковою накладною та/або актом приймання-передачі, товарно-транспортною накладною.

Умовами пункту 4.5 Договору встановлено, що приймання товару за асортиментом, комплектністю та якістю здійснюється відділом технічного контролю покупця протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня фактичного отримання товару. У разі виявлення невідповідності товару умовам Договору щодо асортименту та/або комплектності та/або якості товару відділ технічного контролю покупця, без виклику представника постачальника, складає рекламаційний акт, про що повідомляє постачальника, рекламаційний акт відділу технічного контролю покупця вважається належним та допустимим доказом невідповідності товару умовам Договору щодо асортименту та/або комплектності та/або якості товару.

У разі, якщо протягом зазначеного вище строку відділом технічного контролю покупця не був складений рекламаційний акт, товар вважається прийнятим покупцем за асортиментом, комплектністю та якістю.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками (у разі їх наявності) і діє до 31.12.2018 р., а в частині виконання постачальником гарантійних зобов`язань - до повного виконання. Зобов`язання покупця за цим Договором виникають з моменту оплати ним (в тому числі частково) вартості Товару або приймання ним товару по якості відповідно до положень п. 4.5 цього Договору в залежності від того, яка подія настане раніше.

Згідно зі специфікацією №4 від 25.10.2018 р. сторони погодили поставку товару - трубок на загальну суму 1905018,00 грн. з ПДВ з толерансом:+/- 10%. Умови та строк оплати: передплата 50%, 50% - доплата по факту поставки протягом 15 банківських днів. Умови та строк поставки: DDP - склад покупця, вул. Плеханівська, 126, м.Харків. Строк поставки: 90 днів після передплати 50%.

25.10.2018 р. Постачальником сформовано рахунок №7 на загальну суму 1905018,00 грн.

Постачальник поставив Покупцю товар згідно специфікації №4 від 25.10.2018р. з урахуванням толерансу (+/- 10%) на загальну суму 1997664,48 грн. :

- видаткова накладна №7 від 16.04.2019 р. по рахунку на оплату №7 від 25.10.2018 р.: трубка ДПОТ Л96 17х2,5х0,25х862 МД в кількості 2032 кг на суму 816864,00 грн. з ПДВ (ТТН № 007 від 16.04.2019 р., довіреність № 526 від 10.04.2019 р. )

- видаткова накладна №9 від 03.06.2019 р. по рахунку №7 від 25.10.2018 р.: трубка ДПОТ Л96 17х2,5х0,25х862 МД в кількості 1538 кг на суму 515230,00 грн., трубка ДПОТ Л96 17х2,5х0,4х862 МД в кількості 512 кг на суму 167270,40грн. та трубка ДПОТ Л96 17х3,5х0,25х862 МД в кількості 900 кг на суму 301500,00 грн., всього на загальну суму 1180800,48 з ПДВ (ТТН № 009 від 03.06.2019 р., довіреність № 730 від 27.05.2019 р. )

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений по специфікації №4 від 25.10.2018р. на суму 1602509,00 грн.:

передплата на суму 952509,00 грн.:

- платіжне доручення № 7313 від 16.11.2018 р. на суму 200000,00 грн.,

- платіжне доручення № 7694 від 05.12.2018 р. на суму 200000,00 грн.,

- платіжне доручення № 8262 від 22.12.2018 р. на суму 152509,00 грн.,

- платіжне доручення № 145 від 11.01.2019 р. на суму 400000,00 грн.,

доплата після поставки товару:

- платіжне доручення № 5607 від 29.08.2019 р. на суму 400000,00 грн.,

- платіжне доручення № 8173 від 17.12.2019 р. на суму 250000,00 грн.,

Таким чином, по специфікації №4 від 25.10.2018р. залишився неоплаченим отриманий відповідачем товар на суму 395155,48 грн.

Згідно зі специфікацією №6 від 22.12.2018 р. сторони погодили поставку товару - коло на загальну суму 1083360,00 грн. з ПДВ, з толерансом:+/- 10%. Умови та строк оплати: передплата 50%, 50% - за факту поставки протягом 5 днів за кожну партію поставки. Умови та строк поставки: 90 календарних днів з дати здійснення 50% передплати на умовах DDP - склад покупця ( вул.Плеханівська, 126, м.Харків).

04.01.2019 р. Постачальником сформовано рахунок № 2 на суму 1083360,00 грн.

Постачальник поставив Покупцю товар відповідно специфікації №6 від 22.12.2018р.:

- видаткова накладна №16 від 15.10.2019 р. по рахунку на оплату №2 від 04.01.2019 р.: коло в кількості 1,228 т на суму 109046,40 грн. з ПДВ (ТТН № 016 від 15.10.2019 р., довіреність № 1122 від 15.10.2019 р.)

- видаткова накладна №24 від 20.11.2019 р. по рахунку на оплату №2 від 04.01.2019 р.: коло на загальну суму 689709,80 грн. з ПДВ (ТТН № 024 від 20.11.2019 р., довіреність № 1235 від 19.11.2019 р.)

- видаткова накладна №1 від 14.01.2020 р. по рахунку на оплату №2 від 04.01.2019 р.: коло на загальну суму 173959,20 грн. з ПДВ (ТТН № 001 від 14.01.2020 р. (акт здачі приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000076 від 14.01.2020 р. на транспортні послуги в сумі 450,00 грн.) , довіреність № 17 від 14.01.2020 р.) .

Відповідачем здійснено оплату за поставлений по специфікації №6 від 22.12.2019р. на загальну суму 972715,20 грн.:

передплата на суму 541680,00 грн.

- платіжне доручення № 1466 від 01.03.2019 р. на суму 141680,00 грн.,

- платіжне доручення № 1629 від 13.03.2019 р. на суму 200000,00 грн.,

- платіжне доручення № 1927 від 21.03.2019 р. на суму 200000,00 грн.,

доплата після поставки товару:

- платіжне доручення № 2379 від 29.04.2020 р. на суму 150000,00 грн.,

- платіжне доручення № 2440 від 04.05.2020 р. на суму 281035,20 грн.,

Отже, по специфікації №6 від 22.12.2018р. відповідач повністю оплатив отриманий товар.

Специфікацією №10 від 07.10.2019 р. сторони погодили поставку товару - стандартний зразок на загальну суму 61776,00 грн. з ПДВ. Умови та строк оплати: протягом 5 днів з дати фактичного отримання Товару Покупцем на склад. Умови та строк поставки: протягом 30 календарних днів з моменту підписання специфікації №5 на умовах DDP - м. Харків, вул. Плеханівська, 126 склад покупця.

Постачальник поставив Покупцю товар згідно специфікації №10 від 07.10.2019р.:

- видаткова накладна №21 від 05.11.2019 р. по рахунку на оплату №20 від 05.11.2019 р.: стандартний зразок на загальну суму 61776,00 грн. з ПДВ. (ТТН № 02 від 05.11.2019 р.)

Відповідачем не здійснено оплату за поставлений по специфікації №10 від 07.10.2019 р. товар, у зв`язку з чим сума заборгованості по ній складає 61776,00 грн.

Специфікацією №7 від 28.12.2018 р. сторони погодили поставку товару - коло Ф65 сталь 40Г18ЮЗФ ТУ 14-131-934-98, ГОСТ 2590-2006 кількістю 1,8 тн на загальну суму 2117404,80 грн. з ПДВ (додаткові умови: толеранс +/- 30%, В1, без т/о, довжина за ТУ14-131-934-98 (не менше 0,5 м), група якості поверхні - під гарячу обробку тиском (1ГП), з обточкою, ІV клас кривизни. Умови та строк оплати товару: передплата 50%, доплата 50% протягом 10 банківських днів з дати отримання Покупцем від Постачальника повідомлення про готовність відвантаження Товару на адресу Покупця. Умови та строк поставки: протягом 90 календарних днів з дати здійснення 50% передплати на умовах DDP -склад Покупця (вул.Плеханівська, 126 , м.Харків).

Постачальником 04.01.2019 р. виставлено Покупцю рахунок на оплату № 1 на суму 2117404,80 грн.

Покупець листом № 2184/33 від 29.10.2019 р. звернувся до Постачальника з приводу підтвердження дійсності рахунку на оплату №1 від 04.01.2019 р., який було виставлено згідно специфікації №7 від 28.12.2018 р. до Договору, в якому Покупець також просив підтвердити строки поставки та дотримання всіх технічних вимог згідно вказаної специфікації.

Листом вих.№ 35/10 від 29.10.2019 р. Постачальник надав відповідь на лист №2184/33 від 29.10.2019 р., яким підтвердив дійсність рахунку на оплату №1 від 04.01.2019 р. за вказаний Товар згідно умов специфікації №7 від 28.12.2018 р., у тому числі, і умови та строки оплати та поставки.

Листом №31/01 від 29.01.2020 р. на електронну адресу Покупця, що відповідає умовам п. 9.7 Договору, Постачальник повідомив Покупця про готовність до відвантаження товару, який поставляється за специфікацією №7 у період з 10.02.2020 р. по 25.02.2020 р. та просив здійснити доплату за Товар у сумі 1693923,84 грн. з ПДВ у період до 10.02.2020 р.

Як зазначається самим відповідачем, він отримав лист позивача про готовність до відвантаження товару 30.01.2020 р.

Листом № 25/02 від 24.02.2020 р. Постачальник вдруге звернувся до Покупця про готовність до відвантаження товару, який поставляється за специфікацією №7 та просив здійснити доплату за товар у сумі 1653928,42 грн. з ПДВ.

Покупець 26.03.2020 р. направив Постачальнику листа № 1436/33, в якому просив розглянути можливість поставки заявленого ним металопрокату, в тому числі, згідно Договору № 139дп від 10.02.2018 р. (по специфікації №7 від 28.12.2018 р.) на наступних умовах: 50% - передплата, 50% - за фактом поставки з відстрочкою платежу до 30 календарних днів.

У свою чергу, 26.03.2020 р. Постачальник надав відповідь № 35/03 на лист Покупця №1436/33 від 26.03.2020 р., якою погодився на пропозицію Покупця щодо змін умов поставки продукції за Договором та специфікацій №7 на наступних умовах:

- доплати 50% передплати за фактичну кількість готового до відвантаження металопрокату, а саме: 297613,01 грн. з ПДВ, таким чином сума передплати буде складати 1356315,141 грн. з ПДВ за 2,306 тн.

- погашення поточної заборгованості Покупця у сумі 928016,98 грн. з ПДВ.

А також, у відповіді Постачальник просив Покупця підтвердити готовність до приймання товару за умовами: 50% - передплата, 50% оплата за фактом поставки та прийому продукції з відстрочкою платежу до 30 календарних днів, умови поставки EXW, Харків, готовність до відвантаження - 20 днів з моменту отримання 50% передплати в повному обсязі. Пропозиція дійсна до 02.04.2020 р.

31.03.2020 р. Покупець на лист Постачальника №35/03 від 26.03.2020 р. повідомив (лист №1477/33 від 31.03.2020 р.) про погодження доплати 297613,01 грн. за товар, що становитиме 50% передплату з урахуванням толерансу, 50% доплати зобов`язався оплатити за фактом поставки з відтермінуванням платежу до 30 календарних днів. А також просив провести переговори з метою врегулювання претензійних вимог Постачальника та умов погашення заборгованості Покупця.

01.04.2020 р. Постачальник на лист Покупця (лист № 1477/33 від 31.03.2020 р.) запропонував у своєму листі (вих. № 01/04 від 01.04.2020 р.) два варіанта умов оплати.

15.04.2020 р. Постачальник направив Покупцю листа №28/04 від 15.04.2020 р. з пропозицією нових умов щодо оплати товару, який поставляється по специфікації №7.

15.05.2020 р. Постачальник направляє Покупцю лист №13/04 з вимогою повідомити про можливість прийняття продукції згідно специфікації №7 у період з 18.05.2020 р. по 20.05.2020 р., а також просить надати відповідь на лист № 28/04 від 15.04.2020 р.

19.05.2020 р. Постачальник направляє Покупцю лист №15/05 з проханням надати згоду щодо прийняття продукції згідно специфікації №7 у середу 20.05.2020 р. автомобіль Мерседес., д.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , а також просить надати письмову відповідь на лист № 28/04 від 15.04.2020 р. щодо погодження умов зменшення ціни.

20.05.2020 р. Покупець надає відповідь на лист Постачальника № 28/04 від 15.04.2020 р., в якому він погоджується на отримання продукції по специфікації №7 за ціною 931266,00 грн. за 1 тону без ПДВ з урахуванням запропонованої Постачальником знижки в розмірі 5% від початкової ціни, проте інші умови, які запропоновані Постачальником у листі № 28/04 від 15.04.2020 р. ним не прийняті та викладені у своєму тлумаченні.

26.05.2020 р. Постачальник надав відповідь на лист Покупця від 20.05.2020 р., в якому повідомив, що він не приймає вибіркове узгодження зі сторони Покупця умов надання знижки на продукцію згідно специфікації №7. Знижка 5% буде надана після здійснення зі сторони Покупця декілька кроків, вказаних у листі на його адресу від 15.04.2020 р. № 28/04 та скорегованих після відвантаження товару 20.05.2020 р. Покупцю: доплатити 459594,47 грн. (з урахуванням знижки 5%) до повної вартості відвантаженого товару у кількості 2,306 тн у строк до 31.05.2020 р. та здійснити погашення Покупцем заборгованості за поставлену продукцію в сумі 496981,78 грн., яка утворилася в межах договору № 139дп від 10.02.2018 р. у строк до 15.06.2020 р.:

- рах. №7 від 25.10.2018 р., ВН №9 від 03.06.2019 р., сума 395155,48 грн.,

- рах. №20 від 05.11.2019 р., ВН № 21 від 05.11.2019 р., сума 61776,00 грн.,

- рах. №2 від 13.02.2018 р., ВН №23 від 15.11.2019 р., сума 40040,30 грн.

02.06.2020 р. Покупець надає відповідь на лист Постачальника від 26.05.2020 р., в якому просить внести зміни до специфікації №7 від 28.12.2018 р. до договору № 139ДП від 10.02.2018 р. щодо зменшення ціни на продукцію на 5%, як було договорено раніше. Та Покупець гарантує здійснення доплати за відвантажений за накладною №8 від 20.05.2020 р. товар в сумі 459594,47 грн. у термін до 30.06.2020 р. Заборгованість за рахунками №2 від 13.02.2018 р., №7 від 25.10.2018 р. та №20 від 05.11.2019 р. в загальній сумі 496971,78 грн. гарантував погасити за додатково узгодженим графіком.

02.06.2020 р. Постачальник знов направив Покупцю листа (вих. № 03/06), в якому просив узгодити запропоновані ним в попередніх листах умови та додав проект додаткової угоди до Договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, додаткова угода не була підписана Покупцем, у зв`язку з чим умови договору № 139ДП від 10.02.2018 р. залишилися незмінними.

Постачальник поставив Покупцю товар згідно зі специфікацією №7 від 28.12.2018р.:

- видаткова накладна №8 від 20.05.2020 р. по рахунку на оплату №1 від 04.01.2019 р.: коло на загальну суму 2712630,82 грн. з ПДВ. (ТТН № 008 від 20.05.2020 р., довіреність № 377 від 19.05.2020 р.)

Відповідачем частково здійснено оплату за поставлений по специфікації №7 від 28.12.2018 р. товар на загальну суму 2167404,80 грн.

передплата на суму 1058702,40 грн.:

- платіжне доручення № 7336 від 11.11.2019 р. на суму 1058702,40 грн.,

доплата після отримання повідомлення про відвантаження:

- платіжне доручення № 2272 від 23.04.2020 р. на суму 1000000,00 грн.,

- платіжне доручення № 2437 від 04.05.2020 р. на суму 58702,40 грн.,

- платіжне доручення № 3972 від 14.07.2020 р. на суму 50000,00 грн.

Отже, по специфікації №7 від 28.12.2018р. заборгованість відповідача по оплаті складає 545226,02 грн.

Таким чином, загальна заборгованість по специфікаціям №№4,7,10 складає 1002157,50 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам наведеним у апеляційній скарзі, колегія суддів встановила наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 К України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із пунктом 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 697 ЦК України - договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Статтями 662, 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не спростував, суд першої інстанції визнав відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати вартості поставки товару на суму 1002157,50 грн. і обґрунтовано задовольнив вимоги в частині стягнення цієї суми заборгованості.

Колегія суддів розділяє висновок суду першої інстанції, в якому він не погоджується з твердженнями відповідача, що у нього не настав строк оплати за поставлений товар по специфікації №7 на суму 595226,04 грн., оскільки це вартість товару згідно толерансу, строк оплати по якому ні договором ні специфікацією не визначений та вимоги на оплату від позивача на цю суму не надходило виходячи з наступного.

Специфікацією №7 від 28.12.2018 р. сторони дійсно погодили поставку товару - коло Ф65 сталь 40Г18ЮЗФ ТУ 14-131-934-98, ГОСТ 2590-2006 кількістю 1,8 тн з урахуванням толерансу +/- 30%, тому Постачальником поставлено 2306 тон товару не виходячи за границю толерансу (1,8 тон плюс 30% = 2,34 тони) та про намір Постачальника поставити таку кількість товару Покупцю було відомо, про що свідчать листи відповідача від 31.03.2020 р., від 20.05.2020 р. та від 02.06.2020 р.

Більш того, відповідач гарантував у своєму листі № 2527/33 від 02.06.2020 р. позивачу оплату такої кількості товару за умови внесення змін до специфікації №7 щодо зменшення ціни, проте до згоди сторони договору по цьому питанню не надійшли. Однак у вказаних листах позивач не заперечує проти поставки такої кількості товару.

Рахунок-фактура №1 від 04.01.2019 р. на суму 2117404,80 грн. був виставлений відповідачу до поставки товару згідно специфікації №7.

У листі Позивача про готовність до відвантаження товару від 24.02.2020 р. вже була вказана дійсна кількість готового до відвантаження товару - 2306 т. з урахуванням толерансу, що відповідає вимогам Договору та специфікації №7.

Порядок створення, отримання та відображення підприємствами у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. N 88.

За своїм призначенням рахунок-фактура не відповідає ознакам первинного документа, встановленим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Слід звернути увагу на те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги.

Крім того, у відповідності до приписів статті 655, частини 1 статті 697 ЦК України місцевий суд дійшов висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцеві, який у свою чергу зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму.

Правовідносини купівлі-продажу зумовлюють перехід права власності на товар від продавця до покупця в момент передання товару покупцеві; при цьому, законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовилися при укладенні договору купівлі-продажу.

За змістом підпункту 1.4. пункту 1 договору поставки №139дп від 10.02.2018 р. вбачається, що право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати покупцем вартості (в тому числі частково) товару або з моменту передачі товару покупцю, в залежності від того, яка з подій настане раніше.

Отже, сторони спору погодили перехід права власності на поставлений позивачем товар до відповідача-покупця як з моменту оплати товару (попередня оплата) так і в момент прийняття ним товару від позивача-постачальника, що передує діям відповідача щодо оплати вартості поставленого йому позивачем товару.

Відповідач отримав товар за видатковими накладними по спірному Договору, що зумовило перехід до нього права власності на отриманий товар, а, відтак, прийняття ним виконання зі сторони позивача як постачальника, який розраховував на добросовісність та розумність відповідача-покупця за спірним договором поставки щодо оплати вартості прийнятого ним товару.

Отже, обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 ЦК України, частини 1 статті 265 ГК України) та не залежить ні від факту виставлення Постачальником додаткового рахунку на оплату Покупцем різниці вартості товару, яка утворилася за рахунок толерансу, ні від окремої вимоги на оплату Покупцем цієї різниці.

Визначення терміну "партія товару" надано Державним стандартом України (ДСТУ) 3993-2000 "Товарознавство. Термін та визначення", партія товару - це визначена кількість товарів одного або кількох найменувань закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом (товарно-транспортною накладною, накладною на відпуск товару тощо)". Таким чином, суд не вбачає порушень Постачальником умов Договору в частині поставки товару дрібними партіями по одній специфікації.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано:

- 3% річних : по специфікації №4 у розмірі 18562,27 грн.,

по специфікації №6 у розмірі 6097,91 грн.,

по специфікації №7 у розмірі 14123,58 грн.,

по специфікації №10 у розмірі 1294,75 грн.,

- інфляційні: по специфікації №4 у розмірі 16290,12 грн.,

по специфікації №7 у розмірі 24477,19 грн.,

по специфікації №10 у розмірі 41941,05 грн.,

Перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем неправильно визначено кількість днів в періоді нарахування.

Судом здійснено перерахунок розміру 3 % річних:

- по специфікації №4 3 % річних всього у розмірі 18339,91 грн., а саме:

за період з 26.06.2019 р. (15 банківських днів з 03.06.2019 р.) по 28.08.2019 р. на суму боргу 1045155,48 грн. 3% річних складає 5497,80 грн.

за період з 29.08.2019 р. по 16.12.2019 р. на суму боргу 645155,48 грн. ( з урахування здійсненої Покупцем часткової оплати) 3% річних складає 5779,89 грн.

за період з 17.12.2019 р. по 22.07.2020 р. на суму 395155,48 грн. ( з урахування здійсненої Покупцем часткової оплати) 3% річних складає 7062,22 грн.

- по специфікації №6 3 % річних всього у розмірі 4773,96 грн., а саме:

за період з 26.11.2019 р. ( 5 днів за фактом поставки кожної партії) по 19.01.2020 р. на суму боргу 257076,20 грн. 3% річних складає 1161,03 грн.,

за період з 20.01.2020 р. ( 5 днів за фактом поставки кожної партії) по 28.04.2020 р. на суму боргу 431035,40 грн. 3% річних складає 3497,75 грн.,

за період з 29.04.2020 р. по 03.05.2020 р. на суму боргу 281035,40 грн. 3% річних складає 115,18 грн.

- по специфікації №7 3 % річних всього у розмірі 13678,18 грн., а саме:

за період з 14.02.2050 р. (10 банківських днів з дня отримання покупцем від Постачальника повідомлення про готовність відвантаження товару на адресу Покупця) по 30.03.2020 р. на суму боргу 1693923,84 грн. (сума, яка зазначена в повідомленні Постачальника про готовність товару до відвантаження) 3% річних складає 6386,93 грн.,

за період з 31.03.2020 р. (дата, коли Покупець узнав про доплату в розмірі 1653928,42 грн.) по 22.04.2020 р. на суму боргу 1653928,42 грн. 3% річних складає 2982,49 грн.,

за період з 23.04.2020 р. по 03.05.2020 р. на суму боргу 653928,42 грн. 3% річних складає 536,00 грн.

за період з 04.05.2020 р. по 13.07.2020 р. на суму боргу 595226,02 грн. 3% річних складає 3415,23 грн.

за період з 14.07.2020 р. по 22.07.2020 р. на суму боргу 545226,02 грн. 3% річних складає 357,53 грн.

- по специфікації №10 3 % річних за період з 11.11.2019 р. (за фактом поставки 5 днів за кожну партію поставки) по 22.07.2020 р. на суму боргу 61776,00 грн. складає 1291,93 грн.

Всього, розмір 3% річних по специфікаціям №№4,6,7,10 складає 38083,98 грн.

На підставі наведеного, обґрунтованою є вимога про стягнення 3% річних у заявленій до стягнення позивачем суми в розмірі 38083,98 грн., в іншій частині заявлені до стягнення 3% річних правомірно відмовлено з підстав необґрунтованості.

Розглянувши перерахунок інфляційних, судова колегія погоджується із судом попередньої інстанції:

- по специфікації №4 розмір інфляційних всього у розмірі 13941,39 грн., а саме:

за період з 29.08.2019 р. по 16.12.2019 р. на суму боргу 645155,48 грн. ( з урахування здійсненої Покупцем часткової оплати) розмір інфляційних складає 8408,26 грн.

за період з 17.12.2019 р. по 22.07.2020 р. на суму 395155,48 грн. ( з урахування здійсненої Покупцем часткової оплати) розмір інфляційних складає 5533,13 грн.

- по специфікації №7 розмір інфляційних всього у розмірі 24640,10 грн., а саме:

за період з 14.02.2020 р. (10 банківських днів з дня отримання покупцем від Постачальника повідомлення про готовність відвантаження товару на адресу Покупця) по 30.03.2020 р. на суму боргу 1693923,84 грн. (сума, яка зазначена в повідомленні Постачальника про готовність товару до відвантаження) розмір інфляційних складає 8428,97 грн.,

за період з 31.03.2020 р. (дата, коли Покупець узнав про доплату в розмірі 1653928,42 грн.) по 22.04.2020 р. на суму боргу 1653928,42 грн. розмір інфляційних складає 13231,43 грн.,

за період з 04.05.2020 р. по 13.07.2020 р. на суму боргу 595226,02 грн. розмір інфляційних складає 2979,70 грн.

- по специфікації №10 розмір інфляційних за період з 11.11.2019 р. (за фактом поставки 5 днів за кожну партію поставки) по 22.07.2020 р. на суму боргу 61776,00 грн. складає 802,25 грн.

Всього по специфікаціях №№ 4, 7, 10 розмір інфляційних складає 39383,74 грн.

Таким чином, вимога про стягнення інфляційних у сумі 39383,74 грн. є обґрунтованою, в іншій частині інфляційних слід відмовити.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч.6 ст. 232 ГК України.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У частині 2 ст. 343 ГК України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання умов Договору, так, згідно п.6.3.1 Договору, у разу неналежного виконання грошового зобов`язання, прострочення якого триває більше 10 календарних днів, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені від простроченої суми за кожен день такого порушення, але в будь-якому випадку не більше 30% від суми заборгованості за відповідним зобов`язанням.

Відповідачем заявлено заяву про застосування строку позовної давності щодо нарахування пені.

Згідно специфікації №4 від 25.10.2018 р. сторонами договору встановлено, в тому числі, умови та строк оплати: передплата 50%, 50% - доплата по факту поставки протягом 15 банківських днів.

Відповідачем здійснено передплату 50% на суму 952509,00 грн.

Поставка товару здійснена 16.04.2019 р. на суму 816864,00 грн. та 03.06.2019 р. на суму 1180800,48 грн.

Доплата після поставки товару відповідачем здійснена так:

- платіжне доручення № 5607 від 29.08.2019 р. на суму 400000,00 грн.,

- платіжне доручення № 8173 від 17.12.2019 р. на суму 250000,00 грн.,

Граничним строком оплати товару по специфікації 4 є 25.06.2019 р. ( 15 банківських днів по факту поставки), з урахування 10 календарних днів відповідно до п.6.3.3 Договору початок строку нарахування пені - є 05.07.2019 р..

Однак, позивач вважає, що строк позовної давності щодо нарахування пені по цій специфікації сплинув.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, відповідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-ІХ від 30.03.2020 р. , розділ ІХ Прикінцеві положення" Господарського кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 18-22, ст. 144) доповнено пунктом 7 такого змісту:

"7. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину",

А також Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 12 такого змісту:

"12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінета Міністрів України від 13 жовтня 2020 р. № 956 продовжено дію карантину до 31.12.2020 р.

Судом зазначено, що позивач звернувся до суду 05.08.2020 р., тому строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення пені по специфікації №4 розпочинається з 05.08.2019 р. та нараховується за півроку.

Проте, враховуючи те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, в тому числі, ст.232 ГК України та ст.258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, - строк позивачем не пропущено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що нарахування пені здійснено неправильно і вважає правильним розрахунок пені, здійснений судом.

Розмір пені на суму боргу 1045155,48 грн. за період з 05.07.2019 р. по 28.08.2019 р. складає 26472,50 грн.

Розмір пені на суму боргу 645155,48 грн. (у урахуванням часткової оплати) за період з 29.08.2019 р. по 16.12.2019 р. складає 30773,03 грн.

Розмір пені на суму боргу 395155,48 грн. (у урахуванням часткової оплати) за період з 17.12.2019 р. по 25.12.2019 р. (оскільки нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто від 25.06.2019 р. по 25.12.2019р.) складає 1169,23 грн.

Таким чином, по специфікації №4 від 25.10.2018р. загальний розмір пені складає 58414,76 грн.

По специфікації №6 від 22.12.2018р. загальний розмір пені складає 15476,43 грн. виходячи з наступного:

Умови та строк оплати: передплата 50%, 50% - за факту поставки протягом 5 днів за кожну партію поставки.

Відповідачем здійснено передплату 50% на суму 541680,00 грн.

Поставка товару здійснена 15.10.2019 р. на суму 109046,40 грн. з ПДВ, 20.11.2019 р. суму 689709,80 грн. з ПДВ 14.01.2020 р. на суму 173959,20 грн. з ПДВ

Доплата після поставки товару відповідачем здійснена так:

- платіжне доручення № 2379 від 29.04.2020 р. на суму 150000,00 грн.,

- платіжне доручення № 2440 від 04.05.2020 р. на суму 281035,20 грн.,

Граничним строком оплати другої партії товару по специфікації №6 від 22.12.2018 р. (5 днів по факту поставки) є 25.11.2019, з урахування 10 календарних днів відповідно до п.6.3.3 Договору початком нарахування пені є 06.12.2019 р.

Розмір пені на суму боргу 257076,20 грн. за період з 06.12.2019 р. по 19.01.2020 р. складає 4372,40 грн.

Граничним строком оплати третьої партії товару по специфікації №6 від 22.12.2018р. (5 днів по факту поставки) є 19.01.2020 , з урахування 10 календарних днів відповідно до п.6.3.3 Договору початком нарахування пені є 30.01.2020 р.

Розмір пені на суму боргу 431035,40грн. (257076,20 грн. + 173959,20 грн.) за період з 30.01.2020 р. по 28.04.2020 р. складає 10858,32 грн.

Розмір пені на суму боргу 281035,40 грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 29.04.2020 р. по 03.05.2020 р. складає 245,71 грн.

Таким чином, по специфікації №6 від 22.12.2018р. загальний розмір пені складає 15476,43 грн.

По специфікації №7 від 28.12.2018р. загальний розмір пені складає 37148,04 грн. виходячи з наступного:

Умови та строк оплати товару: передплата 50%, доплата 50% протягом 10 банківських днів з дати отримання Покупцем від Постачальника повідомлення про готовність відвантаження Товару на адресу Покупця.

Відповідачем здійснено передплату 50% на суму 1058702,40 грн.

Поставка товару здійснена 20.05.2020 р. на суму 2712630,82 грн.

Доплата після поставки товару відповідачем здійснена так:

- платіжне доручення № 2272 від 23.04.2020 р. на суму 1000000,00 грн.,

- платіжне доручення № 2437 від 04.05.2020 р. на суму 58702,40 грн.,

- платіжне доручення № 3972 від 14.07.2020 р. на суму 50000,00 грн.

Граничним строком оплати товару по специфікації №7 від 28.12.2018р. (протягом 10 банківських днів з дати отримання Покупцем від Постачальника повідомлення про готовність відвантаження Товару на адресу Покупця, виходячи з дати отримання такого повідомлення Покупцем 30.01.2020 р. на кількість товару 2,34 тони на суму доплати 1693923,84 грн. мінус суму попередньої оплати ) є 13.02.2020 р., з урахування 10 календарних днів відповідно до п.6.3.3 Договору початком нарахування пені є 24.02.2020 р.

Розмір пені на суму боргу 1693923,84 грн. за період з 24.02.2020 р. по 31.03.2020 р. (дата, коли Покупцю (лист від 31.03.2020 ро. № 1477/33) стало відомо про поставку меншої кількості товару, ніж це було зазначено у листі Постачальника від 29.01.2020 р. про готовність відвантаження товару та про доплату в розмірі вже 1653928,42 грн.) складає 17448,34 грн.

Розмір пені на суму боргу 1653928,42 грн. за період з 01.04.2020 р. по 22.04.2020 р. складає 9489,75 грн.

Розмір пені на суму боргу 653928,42 грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 23.04.2020 р. по 03.05.2020 р. складає 1429.35 грн.

Розмір пені на суму боргу 595226,02 грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 04.05.2020 р. по 13.07.2020 р. складає 8066,45 грн.

Розмір пені на суму боргу 545226,02 грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 14.07.2020 р. по 22.07.2020 р. складає 715,05 грн.

Таким чином, по специфікації №7 від 28.12.2018р. загальний розмір пені складає 37148,94 грн.

По специфікації №10 від 07.10.2019 р. загальний розмір пені складає 3535,40 грн. виходячи з наступного:

Умови та строк оплати: протягом 5 днів з дати фактичного отримання Товару Покупцем на склад.

Поставка товару здійснена 05.11.2019 р. на суму 61776,00 грн.

Відповідачем не здійснено оплату за поставлений по специфікації №10 від 07.10.2019 р. товар.

Граничним строком оплати товару по специфікації №10 від 07.10.2019 р. (5 днів з дати фактичного отримання Товару Покупцем на склад ) є 10.11.2019 р., з урахування 10 календарних днів відповідно до п.6.3.3 Договору початком нарахування пені є 21.11.2019 р.

Розмір пені по специфікації №10 на суму боргу 61776,00 грн. за період з 21.11.2019 р. по 20.05.2020 р. складає 3535,40 грн.

Таким чином, судом попередньої інстанції встановлено, що загальний розмір пені по специфікаціям №№ 4, 6, 7, 10 складає 114575,53 грн, з чим погоджується апеляційний суд.

Отже, судова колегія погоджується, що обґрунтованою є вимога про стягнення пені по специфікаціям №№4, 6, 7, 10 у заявленій до стягнення позивачем суми в розмірі 114575,53 грн., в іншій частині заявлених до стягнення пені слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Стосовно зустрічної позовної заяви, колегією суддів встановлено наступне.

У зустрічному позові ДП "Завод імені В.О. Малишева" просить стягнути з ТОВ "Енергоспецметал" на користь ДП "Завод імені В.О. Малишева" пеню в розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, що становить суму 490147,25 грн., штраф у розмірі 7% за порушення строків виконання зобов`язання, що триває понад тридцять днів, що становить суму 317895,83 грн., а також стягнути 12600,00 грн. судового збору, сплаченого за звернення з позовом у даній справі.

В обґрунтування зустрічного позову, позивач зазначає порушення відповідачем умов договору в частині строків поставки товару.

ТОВ "Енергоспецметал" зазначає, що поставка товару здійснювалась із затримкою з причин неналежного виконання ДП "Завод імені В.О. Малишева" своїх зобов`язань за Договором, тому ТОВ "Енергоспецметал" зупинялися поставки з метою отримання від позивача по зустрічному позову оплати за попередні поставки за цим Договором.

Судом встановлено, що 10.02.2018 р. між ДП "Завод імені В.О. Малишева" та ТОВ "Енергоспецметал" укладено договір поставки № 139дп (далі - Договір), згідно умов якого Постачальник (ТОВ "Енергоспецметал") зобов`язався передати у власність Покупцю (ДП "Завод імені В.О. Малишева"), а Покупець у порядку й на умовах передбачених даним Договором, зобов`язався прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (надалі - Товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого визначається сторонами окремо в специфікаціях або листах, що є невід`ємними частинами Договору.

Згідно з п.1.2 Договору, поставка товару буде відбуватися партіями. Для погодження асортименту, комплектності, кількості та вартості кожної партії товару Сторони складають та підписують окрему специфікацію або обмінюються листами, що мають в обов`язковому порядку містити посилання на цей Договір та бути підписані уповноваженими представниками Сторін. Покупець має право поставити на листі Постачальника резолюцію про згоду із умовами , викладеними в ньому, в такому разі окремий лист Покупцем не складається. За згодою сторін листи від імені Покупця (резолюції на листах Постачальника) мають юридичну силу додатків до цього Договору лише у разі якщо вони підписані директором комерційним (виконуючим обов`язки) або головним інженером.

Згідно п. 1.3 Договору, якість, комплектність, маркування та пакування товару повинні відповідати ГОСТ, ДСТУ, ТУ заводу-виробника, технічній документації та нормативно-правовим актам України, а також країни виробника Товару.

Відповідно п. 1.4 Договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати покупцем вартості (в тому числі частково) товару або з моменту передачі товару покупцю, в залежності від того, яка з подій настане раніше.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості всього Товару, поставленого за цим Договором.

Згідно п. 2.2 Договору, вартість окремих одиниць та партії товару в цілому визначена сторонами в специфікації або листах щодо такої партії товару, які складаються в порядку, передбаченому в п.1.2. цього Договору, та включає вартість тари, пакування, маркування та інші видатки Постачальника.

Пунктом 2.4 Договору, покупець зобов`язується оплатити постачальнику вартість партії товару протягом 15 банківських днів з дати приймання покупцем партії товару за асортиментом, комплектністю та якістю відповідно до п.4.5. Договору, якщо інші умови та строк оплати на відповідну партію товару не визначені сторонами відповідно до п. 1.2. Договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання Покупцем оригіналу рахунку па такий товар.

Оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в безготівковій формі (п. 2.5 Договору).

Згідно з п. 2.6 Договору, покупець має право здійснити платіж за реквізитами, визначеними в розділі 10 цього Договору або в окремому рахунку постачальника за своїм вибором. Постачальник гарантує актуальність (дійсність) банківських реквізитів, визначених в рахунку та/або в цьому Договорі протягом всього строку дії Договору.

Пунктом 2.7 Договору передбачено, що зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку покупця.

Згідно п. 3.1 Договору, постачальник зобов`язаний поставити товар покупцю на умовах DDР-склад покупця, вул. Плеханівська, 126, м. Харків згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010 протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту досягнення сторонами згоди щодо асортименту, комплектності, кількості та вартості партії товару відповідно до положень п.1.2. Договору, якщо інші умови та строк поставки не визначені сторонами в специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із пунктом 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 662, 663 Цивільного кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання будь-якою із сторін своїх обов`язків за цим Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані таким невиконаннями збитки та сплачує штрафні санкції, передбачені цим Договором, діючим законодавством України. Штрафні санкції підлягають стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п.8.4 Договору, сторони домовилися про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання Постачальником своїх зобов"язань за цим Договором припиняється через три роки від дня, коли такі зобов"язання мали бути виконані.

Згідно п.8.5 Договору, сторони дійшли згоди про те, що строк позовної давності за вимогами Покупця за цим договором (у тому числі щодо вимог про стягненні неустойки (штрафу, пені) складатиме 3 роки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно зі специфікацією №4 від 25.10.2018 р. сторони погодили поставку товару - трубок на загальну суму 1905018,00 грн. з ПДВ з толерансом:+/- 10%. Умови та строк оплати: передплата 50%, 50% - доплата по факту поставки протягом 15 банківських днів. Умови та строк поставки: DDP - склад покупця, вул. Плеханівська, 126, м.Харків. Строк поставки 90 днів після передплати 50%.

25.10.2018 р. Постачальником сформовано рахунок №7 на загальну суму 1905018,00 грн.

Покупець здійснив передплата - 50% від вартості товару на суму 126225,00 грн. згідно платіжного доручення № 1337 від 25.02.2019 р.

Таким чином, граничний строк для поставки товару за специфікацією №4 -11.04.2019 р.

Проте, постачальник поставив Покупцю товар згідно специфікації №4 тільки 16.04.2019 р. ( видаткова накладна №7 від 16.04.2019 р. по рахунку на оплату №7 від 25.10.2018 р.: трубка ДПОТ Л96 17х2,5х0,25х862 МД в кількості 2032 кг на суму 816864,00 грн. з ПДВ (ТТН № 007 від 16.04.2019 р., довіреність № 526 від 10.04.2019 р. ) та 03.06.2019 р. (видаткова накладна №9 від 03.06.2019 р. по рахунку №7 від 25.10.2018 р.: трубка ДПОТ Л96 17х2,5х0,25х862 МД в кількості 1538 кг на суму 515230,00 грн., трубка ДПОТ Л96 17х2,5х0,4х862 МД в кількості 512 кг на суму 167270,40грн. та трубка ДПОТ Л96 17х3,5х0,25х862 МД в кількості 900 кг на суму 301500,00 грн., всього на загальну суму 1180800,48 з ПДВ (ТТН № 009 від 03.06.2019 р., довіреність № 730 від 27.05.2019 р. )

По специфікації №4 постачальник порушив строк поставки :

- з 12.04.2019 р. по 15.04.2020 р. на суму поставки 1905018,00 грн

- з 17.04.2020 р. по 02.06.2019 р. на суму 1088154,00 грн.

Судом перевірено розрахунок позивача, який є вірним, а саме:

- розмір пені з 12.04.2019 р. по 15.04.2020 р. на суму поставки 1905018,00 грн складає 7620,08 грн. (1% від 1905018,00 грн. х 4 дні) .

- розмір пені з 17.04.2019 р. по 02.06.2019 р. на суму 1088154,00 грн. складає 51143,05 грн. (1% від 1088154,00 грн. х 47 днів)

- розмір штрафу за прострочення поставки понад тридцять днів за період з з 17.04.2019 р. по 02.06.2019 р. на суму 1088154,00 грн. складає 76170,78 грн. (7% від 1088154,00 грн) .

Згідно специфікації №6 від 22.12.2018 р. сторони погодили поставку товару - коло на загальну суму 1083360,00 грн. з ПДВ, з толерансом:+/- 10%. Умови та строк оплати: передплата 50%, 50% - за факту поставки протягом 5 днів за кожну партію поставки. Умови та строк поставки: 90 календарних днів з дати здійснення 50% передплати на умовах DDP - склад покупця ( вул.Плеханівська, 126, м.Харків).

04.01.2019 р. Постачальником сформовано рахунок № 2 на суму 1083360,00 грн.

Покупець здійснив передплату 50% від вартості товару на суму 541680,00 грн. наступним чином:

- платіжне доручення № 1466 від 01.03.2019 р. на суму 141680,00 грн.,

- платіжне доручення № 1629 від 13.03.2019 р. на суму 200000,00 грн.,

- платіжне доручення № 1927 від 21.03.2019 р. на суму 200000,00 грн.,

Постачальник поставив Покупцю товар згідно специфікації №6 трьома партіями:

- 15.10.2019 р. ( видаткова накладна №16 від 15.10.2019 р. по рахунку на оплату №2 від 04.01.2019 р.: коло в кількості 1,228 т на суму 109046,40 грн. з ПДВ (ТТН № 016 від 15.10.2019 р., довіреність № 1122 від 15.10.2019 р.)

- 20.11.2019 р. (видаткова накладна №24 від 20.11.2019 р. по рахунку на оплату №2 від 04.01.2019 р.: коло на загальну суму 689709,80 грн. з ПДВ (ТТН № 024 від 20.11.2019 р., довіреність № 1235 від 19.11.2019 р.)

- 14.01.2020 р. (видаткова накладна №1 від 14.01.2020 р. по рахунку на оплату №2 від 04.01.2019 р.: коло на загальну суму 173959,20 грн. з ПДВ (ТТН № 001 від 14.01.2020 р. (акт здачі приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000076 від 14.01.2020 р. на транспортні послуги в сумі 450,00 грн.) , довіреність № 17 від 14.01.2020 р.) .

По специфікації №6 постачальник порушив строк поставки :

- з 20.06.2019 р. по 14.10.2019 р. на суму недопоставки 1083360,00 грн

- з 16.10.2019 р. по 19.11.2019 р. на суму недопоставки 974313,60 грн.

- з 21.11.2019 р. по 13.01.2020 р. на суму недопоставки 284604,00 грн.

Судом під час розгляду справи перевірено розрахунок, який є правильним і обґрунтованим.

Правильним є розрахунок позивача:

- розмір пені з 20.06.2019 р. по 14.10.2019 р. на суму недопоставки 1083360,00грн складає 126753,12 грн. (1% від 1083360,00 грн. х 117 дні),

- розмір пені з 16.10.2019 р. по 19.11.2019 р. на суму недопоставки 974313,60 грн.. складає 34101,20 грн. (1% від 974313,60 грн. х 35 днів),

- розмір пені з 21.11.2019 р. по 13.01.2020 р. на суму недопоставки 284604,00 грн. складає 15368,40 грн. (1% від 284604,00 грн. х 54 дня),

- розмір штрафу за прострочення поставки понад тридцять днів за період з 20.06.2019 р. по 14.10.2019 р. на суму недопоставки 1083360,00 грн. складає 75835,20 грн. (7% від 1083360,00 грн) .

Згідно специфікації №8 від 01.02.2019 р. сторони погодили поставку товару - коло Ф160 сталь 40 ХФА ГОСТ 4543-71, ДСТУ 4738-2007 (ГОСТ 2590-2006) у кількості 2.500 т на загальну суму 252450,00 грн. з ПДВ.з толерансом +/- 10%. Умови та строк оплати: передплата 50%, доплата 50% протягом 5 календарних днів з дати повідомлення про готовність до відвантаження. Умови та строк поставки: протягом 60 календарних днів з дати 50% передплати на умовах DDP м.Харків, вул.Плеханівська, 126 склад покупця.

Покупець здійснив передплату - 50% від вартості товару в розмірі 126225,00 грн. згідно - платіжного доручення № 1337 від 25.02.2019 р.,

Постачальник поставив Покупцю товар згідно специфікації №8 16.10.2019 р. (видаткова накладна № 18 від 16.10.2019 р. товар в кількості 2,748 т. з урахуванням торелансу на загальну суму 277493,04 грн. з ПДВ.:

Розрахунок, здійснений позивачем, є обґрунтованим:

- розмір пені з 27.04.2019 р. по 15.10.2019 р. на суму недопоставки 252450,00 грн. складає 43421,40 грн. (1% від 252450,00 грн. х 172 дня),

- розмір штрафу за прострочення поставки понад тридцять днів за період з 27.04.2019 р. по 15.10.2019 р. на суму недопоставки 252450,00 грн складає 17671,50 грн. (7% від 252450,00 грн) .

Згідно специфікації №7 від 28.12.2018 р. сторони погодили поставку товару - коло Ф65 сталь 40Г18ЮЗФ ТУ 14-131-934-98, ГОСТ 2590-2006 кількістю 1,8 тн на загальну суму 2117404,80 грн. з ПДВ (додаткові умови: толеранс +/- 30%, В1, без т/о, довжина за ТУ14-131-934-98 (не менше 0,5 м), група якості поверхні - під гарячу обробку тиском (1ГП), з обточкою, ІV клас кривизни . Умови та строк оплати товару: передплата 50%, доплата 50% протягом 10 банківських днів з дати отримання Покупцем від Постачальника повідомлення про готовність відвантаження Товару на адресу Покупця. Умови та строк поставки: протягом 90 календарних днів з дати здійснення 50% передплати на умовах DDP -склад Покупця (вул.Плеханівська, 126 , м.Харків).

Постачальником 04.01.2019 р. виставлено Покупцю рахунок на оплату № 1 на суму 2117404,80 грн.

Покупець здійснив 50% передплати на суму 1058702,40 грн. згідно платіжного доручення № 7336 від 11.11.2019 р.

Постачальник поставив Покупцю товар згідно специфікації №7 20.05.2020 р. (видаткова накладна №8 від 20.05.2020 р. по рахунку на оплату №1 від 04.01.2019 р.: коло на загальну суму 2712630,82 грн. з ПДВ. (ТТН № 008 від 20.05.2020 р., довіреність № 377 від 19.05.2020 р.)

Також, погоджується судова колегія з розрахунком позивача, а саме:

- розмір пені з 10.02.2020 р. по 19.05.2020 р. на суму недопоставки 2117404,80 грн складає 211740,00 грн. (1% від 2117404,80 грн. х 100 днів),

- розмір штрафу за прострочення поставки понад тридцять днів за період з 10.02.2020 р. по 19.05.2020 р.. на суму недопоставки 211740,00 грн. складає 148218,35 грн. (7% від 211740,00 грн) .

Таким чином, загальний розмір пені за специфікаціями №№ 4,6,7,8 складає 490147,25 грн. та загальний розмір штрафу за специфікаціями №№ 4,6,7,8 складає 317895,83 грн.

Виходячи з матеріалів справи, суд попередньої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% виходячи з наступного.

У відповідності до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарським судом був врахований висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013, в якому зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Також, слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а також в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку., отже дане питання вирішується господарським судом згідно з ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, за умовами Договору Постачальник поставив товар Покупцю по специфікаціях № 4,6,7 та 8 з порушенням строку поставки, однак це порушення пов`язано з неналежним виконанням Покупцем умов Договору щодо оплати за отриманий товар.

Так, Покупець, отримавши товар по вказаних специфікаціях не сплачував вчасно доплату за цей товар, у зв`язку з чим заборгованість Покупця перед Постачальником накопичувалася , про що Постачальник неодноразово писав листа Покупцю з вимогами оплатити в повному обсязі попередні поставки, оскільки Постачальнику не вистачає оборотних коштів для оплати доставки та оплати митних платежів.

Однак, у відповідях на листи Постачальника Покупець ставить свої умови , які не передбачені Договором щодо оплати виниклої за ним заборгованості, такі як проведення переговорів з постачальником щодо умов погашення заборгованості, можливості, відстрочення боргу з причин відсутності фінансування, тощо.

Таким чином, Постачальник був залежним від своєчасності розрахунків Покупця за отримані партії товару

Крім того, не дивлячись на невиконання позивачем по зустрічному позову свого зобов`язання по повній оплаті товару, відповідачем за зустрічним позовом здійснена в повному обсязі поставка товару, хоча із незначним порушенням термінів передбачених Договором , що не може свідчити про зловживання або нехтування своїми правами за договором.

Господарський суд доцільно звернув увагу, що у даному випадку неустойка є лише санкціями за неналежне виконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач за зустрічним позовом не може. Тому, при зменшенні розміру пені позивач за зустрічним позовом не несе негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд правомірно зменшив розмір заявлених штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом до 90% від заявленої позивачем за зустрічним позовом і з відповідача за зустрічним позовом за специфікаціями №№ 4,6,7,8 стягнув пеню в загальному розмірі 49014,73 грн. та штраф в загальному розмірі 31789, 58 грн; відмовивши в іншій частині заявлених до стягнення сум пені та штрафу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов Господарський суд суду першої інстанції є обґрунтованими і підтвердженими матеріалами справи, у той час як твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, не доведені належними доказами.

У зв`язку з чим, рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2020 року по справі №5023/10655/11(922/2455/20) слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП "Завод ім. В.О. Малишева" - без задоволення.

Стосовно заявленої ТОВ "Енергоспецметал" вимоги про стягнення з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн, слід зазначити наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З поданих ТОВ "Енергоспецметал" доказів вбачається, що 01.12.2020 року між ТОВ "Енергоспецметал" (клієнт) та адвокатським бюро «Леоніда Тамазликар» (бюро) укладено договір про надання правової допомоги №01/12-2020/Е.

У пункті 1.1 договору сторонами узгоджено, що бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, обумовлену даним договором.

Додатковою угодою до договору №01/12-2020/Е від 01.12.20 сторони передбачили сплату винагороди за надання правової допомоги у Східному апеляційному господарському суді при розгляді справи №5023/10655/11(922/2455/20) у розмірі 30000 грн, відповідно до п. 4.1.1 додаткової угоди.

Сторонами 03.02.2021 року підписано акт №03/02-2121/2 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором №01/12-2020/Е від 01.12.2020 р., у якому закріплено надання бюро комплексу юридичних послуг вартістю 30000 грн і прийняття їх клієнтом.

Матеріали справи також містять платіжне доручення №203 від 19.02.2021 року на надання юридичних послуг за договором.

Колегія суддів звертає увагу, що за вимогами ч. 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що заявником заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн у відзиві на апеляційну скаргу, копію цього відзиву позивач надіслав ДП "Завод імені В.О. Малишева" листом з описом вкладення до цінного листа №856 від 05.02.21.

Отже, ДП "Завод імені В.О. Малишева" був обізнаний з приводу розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі і з відповідної дати міг реалізувати право на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Втім, заперечень з боку ДП "Завод імені В.О. Малишева" до суду не надходило.

Колегія суддів звертає увагу, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 року у справі №910/2170/18.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Також, колегія суддів звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів зазначає, що узгоджений сторонами розмір адвокатських послуг в сумі 30000 грн є надмірно великим і зазначає, що питання «гонорару успіху» є питанням домовленості між клієнтом та адвокатом, що цілком відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Однак, не дивлячись на те, що вказане питання вирішується за домовленістю сторін, розмір «гонорару успіху» не може бути безумовним. Вирішуючи питання про стягнення «гонорару успіху», суд повинен керуватися принципом співмірності та розумності. Інакше кажучи, суд має співставити заявлену суму з ціною позову, обсягом наданих послуг, складністю спору тощо. Лише після оцінки вказаних категорій суд може вирішити питання розподілу судових витрат.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію дійсності та необхідності, а також критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в загальній кількості достатнім, об`єктивним і співмірними є витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

Колегія суддів відмічає, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом відповідача професійної правничої допомоги при апеляційному провадженні по справі №5023/10655/11(922/2455/20), відповідно до статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що заява про стягнення з - Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" на рішення Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2020 року по справі №5023/10655/11 (922/2455/20) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2020 року по справі №5023/10655/11 (922/2455/20) залишити без змін.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал" про стягнення з Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоспецметал" (код 38632045, 61037, м.Харків, проспект Московський, б.199-Б, поверх 10, офіс 1026-А, п/р НОМЕР_2 у банку АТ "Таскобанк", МФО 339500) 16000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Господарському суду видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 01.03.2021 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Хачатрян В.С.