ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"03" березня 2021 р. м ХарківСправа № 922/666/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш", місто Харків,

до фізичної особи підприємця Горбачук Юлії Владиславівни, місто Харків,

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця Горбачук Юлії Владиславівни, про стягнення заборгованості у сумі 90 730,52 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

В порушення вимог пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позивач не зазначив у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Крім того, позивачем в прохальній частині позову визначено загальну суму заборгованості за договором поставки № 491 від 23 липня 2020 року, не зазначаючи точні суми основної заборгованості та похідних вимог, що є порушенням пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (суми що стягуються). Додатково суд звертає увагу позивача, що прохальна частина позову проти визначеної позивачем ціни позову 90 730,52 грн. містить розмір до стягнення 93 000,52 грн. і до якої включено 2 270 грн. судового збору, який, водночас не охоплюється ціною позову до сатті 163 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Водночас, визначення розміру основного боргу, пені та штрафу в змісті позову, не є виконанням імперативних вимог статті 162 Господарського процесуального кодексу України, адже саме на позивача, в силу принципу диспозитивності, покладається обов`язок в позовній заяві (саме в прохальній її частині) визначитись із сумами, які він просить стягнути з відповідача. Таке саме застереження містить й п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України стосовно визначення ціни позову та з врахуванням ст. 163 кодексу. В даному випадку суд керується виключно нормами процесу, не вдаючись до сурового формалізму при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви до провадження.

За таких обставин, подана позивачем позовна заява не відповідає імперативним вимогам статей 162 Господарського процесуального кодексу України щодо форми та змісту заяви по суті справи (позовна заява).

Якщо подана позовна заява не відповідає приписами статті 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду (частина 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

З метою усунення вище вказаних недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також здійснити в прохальній частині позову зазначення сум основної заборгованості, штрафу та пені, які позивач просить стягнути на його користь.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду:

попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи,

визначити в прохальній частині позову суми основної заборгованості, штрафу та пені, судових витрат, які позивач просить стягнути на його користь.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 03 березня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко

№ 922/666/21