ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року

м. Черкаси справа № 925/1478/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Довганя К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/1478/20 справу за позовом Фізичної особи підприємця Овсяннікової Олени Володимирівни до Фізичної особи підприємця Яцина Віктора Вікторовича про стягнення 71354,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 71354,36 грн заборгованості по договору відповідального зберігання майна від 10.03.2020.

Ухвалою від 19.11.2020 суд прийняв до розгляду позовну заяву Фізичної особи підприємця Овсяннікової Олени Володимирівни, відкрив провадження у справі та вирішив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Про розгляд справи відповідач повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ПАТ «Укрпошта» форми № 119.

Відзиву на позов відповідач суду не подав.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Між ФОП Овсянніковою Оленою Володимирівною (далі - Поклажодавець, Позивач) та ФОП Яцина Віктором Вікторовичем (далі Зберігач, Відповідач) укладено Договір відповідального зберігання від 10.03.2020 року (далі - Договір).

Відповідно до 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього Договору майно, що визначене у акті приймання передачі майна, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Позивачем передано Відповідачу на зберігання майно згідно Акту приймання-передачі майна № 01 від 10.03.2020 року загальною вартістю 142 999,47 грн.

Однак, зазначене майно не було повернуто Позивачу в повному обсязі.

Відповідно до п.2.1.4. Договору Зберігач зобов`язаний повернути майно Поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням повернути майно, а також, з метою досудового врегулювання спору, 28.07.2020 року Позивачем додатково надіслано Відповідачу лист з проханням повернути майно на суму 126115,50 грн. протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня отримання листа.

Після цього, Відповідачем здійснювалось часткове повернення боргу на загальну суму 54 761,14 грн.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про послуги - главою 63, про найм (оренду) - параграфом 1 глави 58 ЦК України, параграфом 5 розділу VI ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Закону України Про оренду державного та комунального майна, який з урахуванням предмету спору, є спеціальним нормативним актом.

Згідно з нормами ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 4, 8 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ст. 180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 631 ЦК України, час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. ст..936, 950 містять наступні приписи за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

2. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

3. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

2. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства та умови укладеного сторонами договору від 10.03.2020 року суд вбачає, що договір укладений і виконувався сторонами, його дія в установленому законом і умовами договору порядку не припинена. Предметом договору є правовідносини сторін щодо зберігання рухомого майна. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання зберігати передане позивачем майно та повернути його за вимогою останнього.

Таку вимогу позивач направив відповідачу 27.07.2020. Однак відповідач на час звернення позивача з даним позовом цю вимогу виконав лише частково. Майно вартістю 71354.36 грн. позивачу не повернув.

Статтею 14 ГПК України передбачено принцип диспозитивності господарського судочинства, за змістом якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем заявлено вимогу до відповідача про стягнення грошових коштів за договором. З доданих до позовної заяви доказів не вбачається обов`язку відповідача сплачувати грошові кошти позивачу на виконання умов укладеного сторонами договору.

Таким чином суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписано 04.03.2021.

Суддя К.І.Довгань