ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. Справа№ 910/18664/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Владимиренко С.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Кульчицька І.А.,

представників сторін:

прокуратури: Чередник Д.В.,

позивача: Момотюк А.І.,

відповідача: Новікова В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу

Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2020

у справі № 910/18664/20 (суддя Морозов С.М.)

за позовом першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум»

про стягнення 15.822.057,94 грн,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 позовну заяву першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону, подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, до ТОВ "Торум" про стягнення 15.822.057,94 грн, з доданими додатками, вирішено вважати неподаною та повернуто заявникові.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що до позовної заяви не надано жодного належного доказу (документу), передбаченого законодавством, на підтвердження надання повноважень Крим М.Ю. представляти інтереси Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу місцевого суду скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18664/20; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/18664/20.

18.01.2021 матеріали справи № 910/18664/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 від 26.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/18664/20, розгляд справи призначено на 22.02.2021.

У судовому засіданні 22.02.2021 оголошувалась перерва до 24.02.2021.

У судовому засіданні 24.02.2021 оголошувалась перерва до 01.03.2021.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що повноваження прокурора звертатися до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави передбачені, зокрема, ст.ст. 7, 15, 24 Закону України «Про прокуратуру».

В судових засіданнях 22.02.2021, 24.02.2021, 01.03.2021 представники прокуратури та позивача надали усні пояснення у справі, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2020 до Господарського суду міста Києва від першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону надійшла позовна заява, подана в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум» суми у розмірі 15.822.057,94 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви №15-87вих-20 від 24.11.2020, місцевий суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву, місцевий суд виходив з такого.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Таким чином процесуальним законодавством передбачена можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою як в порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи.

Аналогічні правові позиції викладено в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №876/5/20 від 11.03.2020 та №910/3245/19 від 10.02.2020.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. (ст. 5 Закону України «Про прокуратуру»).

Як вбачається з поданої позовної заяви, вона підписана Першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону Крим М.Ю.

Водночас, як зазначив місцевий суд, до позовної заяви не надано жодного належного доказу (документу), передбаченого зазначеними вище нормами, в підтвердження надання повноважень Крим М. представляти інтереси Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону.

За таких обставин місцевий суд дійшов висновку про недоведення того, що подану до господарського суду позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати від імені позивача (прокурора), що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

З наведеним висновком колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України до функцій прокуратури віднесено здійснення представництва інтересів держави в суді у випадках та в порядку, що визначені законом.

Вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози їх порушення, якщо захист цих інтересів неналежно здійснюється органом державної влади, до компетенції якого віднесено ці повноваження.

Статтею 53 Господарського процесуального України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення прокурора до суду, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Законом України «Про Збройні Сили України» визначено, що Україна, враховуючи необхідність забезпечення власної воєнної безпеки та оборони, усвідомлюючи свою відповідальність у справі підтримання міжнародної стабільності, як суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава має Збройні Сили України із необхідним рівнем їх бойової готовності та боєздатності.

Забезпечення національної безпеки українського суспільства є однією з найважливіших функцій держави, основні завдання із захисту суверенітету і територіальної цілісності якої покладаються на Збройні Сили України. Успішні дії останніх безпосередньо залежать від рівня їх матеріально-технічного забезпечення.

Враховуючи, що Збройні Сили України перебувають у підпорядкуванні Міністерства оборони України, останнє згідно вимог ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України» забезпечує їх життєдіяльність, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил України.

Отже, неналежне виконання відповідачем умов укладеного з Міністерством оборони України державного контракту в першу чергу впливає на рівень матеріально-технічного забезпечення, бойової готовності та боєздатності Збройних Сил України, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення національної безпеки України.

Звернення прокурора з позовною заявою обґрунтовано тим, що Міністерство оборони України як уповноважений центральний орган виконавчої влади не вживає заходів щодо судового захисту порушених інтересів держави, та, незважаючи на порушення відповідачем строків поставки виробів, з позовом до суду щодо стягнення з відповідача передбачених законодавством та умовами державного контракту штрафних санкцій до цього часу не звернулось.

Згідно з п. п. 1, 1.1 наказу Офісу Генерального прокурора від 05.02.2020 № 66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)» відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-ІV, керуючись статтями 7, 8, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII:

- перейменовано юридичну особу «Військова прокуратура Центрального регіону України» у «Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону» (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (на правах обласної прокуратури) доручено забезпечити реалізацію функцій прокуратури відповідно до компетенції на території Вінницької, Житомирської, Київської, Полтавської, Сумської, Черкаської, Харківської, Чернігівської областей та міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

З наведених положень законодавства вбачається, що право подання позовної заяви в порядку господарського судочинства надається, зокрема, першому заступнику керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (на правах обласної прокуратури).

Як встановив місцевий суд та підтверджується матеріалами справи, 27.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява, подана в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум» суми у розмірі 15.822.057,94 грн, підписана саме першим заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону Кримом М.

Таким чином позовна заява підписана належним чином уповноваженою на те особою.

Крім того, як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, на час звернення до суду із позовною заявою (24.11.2020) виконання обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, відповідно до наказу Генерального прокурора № 443 к від 12.11.2020, покладено на першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Крима М.Ю.

За даними витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.11.2020 на Крима М.Ю. покладено повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Водночас відповідно до ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами, перелік посад яких вказано у ст. 15 вищевказаного Закону, у тому числі першим заступником керівника обласної прокуратури. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

З огляду на викладене, висновок місцевого господарського суду про те, що суду не доведено, що подану позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати від імені позивача (прокурора), є необґрунтованим, оскільки прокурор у вказаних спірних правовідносинах не набув статусу позивача та не вчиняв дії як представник органу прокуратури в порядку самопредставництва, а реалізовував конституційну функцію представництва органами прокуратури України інтересів держави в особі Міністерства оборони України як органу уповноваженого на здійснення представництва у спірних правовідносинах.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що у місцевого суду не було підстав для повернення позовної заяви і доданих до неї документів на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 ГПК України).

Частиною 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного ухвала місцевого суду про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до місцевого суду.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/18664/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 у справі №910/18664/20 скасувати.

3. Справу №910/18664/20 передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 03.03.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.В. Владимиренко