ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"25" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3423/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/3423/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (02152, м. Київ, пр. Пала Тичини, 1-В, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрос Тім (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21, офіс 508/2, )

про стягнення 218 982,82грн.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

Товариство з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрос Тім про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00017424 від 13.12.2018 р. у розмірі 218 982,82грн., з яких:

- сума заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 73 769,92 грн, 3% річних за період з 31.08.2020р. по 28.10.2020р. у розмірі 357,73 грн, інфляційні витрати за період з 31.08.2020р. по 28.10.2020 у розмірі 368,85 грн, пеня за період з 31.08.2020р. по 28.10.2020р. у розмірі 1192,45 грн;

- сума заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу у розмірі 35 416,44 грн, 3% річних за період з 16.05.2020р. по 28.10.2020р. у розмірі 483,22 грн, інфляційні витрати за період з 16.05.2020р. по 28.10.2020р у розмірі 35,42 грн, пеня у розмірі 1610,72 грн;

- сума збитків на підставі п.8.2.3 договору лізингу у розмірі 105 748,08 грн.

Крім цього, у прохальній частині позовної заяви позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2020р. відкрито провадження у справі № 916/3423/20, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

17.12.2020р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Тім" надійшов відзив на позовну заяву.

19.02.2021р. до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №904/5726/19.

23.02.2021р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення, згідно яких позивач, зокрема, висловив свої заперечення щодо зупинення провадження у даній справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №904/5726/19, зазначивши, що з огляду на висновки, викладені Великою Палатою у справі №755/10947/17, врахуванню підлягає остання за хронологією позиція Верховного Суду, тобто позиція у справі №924/570/18 (постанова від 17.05.2019р.) і має враховуватися судом.

Відповідно до ч.7 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як встановлено судом, звернувшись з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про фінансовий лізинг.

Так, 13.12.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрос Тім" було укладено договір про фінансовий лізинг №00017424.

Як зазначає позивач, внаслідок несплати відповідачем лізингових платежів, що є порушенням умов договору, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Тім" виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів.

Надалі, 21.04.2020р. позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору.

Зазначена вимога, як вказує позивач, була проігнорована відповідачем, внаслідок чого позивачем, на підставі Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, було здійснено дії щодо вилучення об`єкту лізингу, нараховано заборгованість за лізинговими платежами, заборгованість за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, штрафні санкції та суму збитків за невиконання умов договору.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що якщо сума продажу об`єкта лізингу або його ринкова оцінка дорівнює або перевищує суму несплачених платежів за контрактом, лізингоодержувач звільняється від сплати будь-якої різниці, тобто не сплачує ніякої різниці, тому що вона відсутня. Отже, на думку відповідача, без надання доказів продажу об`єкту лізингу та вирученої за нього суми або надання оцінки об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна, якщо об`єкт лізингу залишився у позивача, ці позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Водночас, як було встановлено судом, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 грудня 2020 року справу № 904/5726/19 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що по зазначеній справі суди попередніх інстанцій виходили із встановлених обставин справи про те, що укладений між сторонами договір про фінансовий лізинг був розірваний, а також з того, що у пункті 6.18 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу сторони погодили, що у випадку розірвання договору за ініціативою ТОВ "Порше Лізинг Україна" відповідно до пункту 12 контракту лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу.

При цьому за результатами розгляду зазначеної справи суди першої та другої інстанцій дійшли різних правових висновків щодо обґрунтованості позовних вимог, у тому числі щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за фактичне користування об`єктом лізингу після припинення договору лізингу, посилаючись на різні за змістом правові висновки, викладені Касаційним цивільним та Касаційним господарським судами у складі Верховного Суду, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у позові, посилався на правовий висновок, викладений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 357/15432/15-ц, у якій суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Порше Лізинг Україна" заборгованості зі сплати лізингових платежів, а також трьох процентів річних, процентів за користування чужими грошовими коштами, пені та інфляційних втрат, які є похідними від основного зобов`язання, оскільки така заборгованість нарахована після розірвання договору. Суд касаційної інстанції з посиланням на статті 655, 692 ЦК України зазначив, що наслідком розірвання договору є відсутність у позивача обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати; тобто у разі розірвання договору лізингу невнесена лізингоодержувачем у складі лізингових платежів покупна вартість об`єкту лізингу не підлягає стягненню з лізингоодержувача у зв`язку з припиненням зустрічного зобов`язання лізингодавця з передання у майбутньому об`єкта лізингу у власність.

Разом з тим у постановах від 3 липня 2018 року у справі № 904/6270/16, від 13 травня 2019 року у справі № 924/569/18, від 17 травня 2019 року у справі № 924/570/18, на які, зокрема послався суд апеляційної інстанції у справі №904/5726/19, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, виходячи з аналогічних положень пункту 6.18 загальних умов, за аналогічного матеріально-правового регулювання спірних правовідносин погодився з висновками суду про те, що відповідно до пункту 6.18 Умов лізингу сторони погодили, що у випадку розірвання договору за ініціативою ТОВ "Порше Лізинг Україна" відповідно до пункту 12 Умов лізингу лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу. Отже, сторонами договору лізингу погоджено умови щодо розміру плати за користування об`єктом лізингу після розірвання договору, а відповідний обов`язок зі сплати випливає із загальних умов, які визначають право особи, якій не повернуто річ після розірвання договору, вимагати від особи, яка безпідставно користується цією річчю, відшкодування плати за весь час користування цією річчю, що є способом захисту майнових прав власника.

Крім того, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив про наявність фундаментальної проблеми, яка полягає у тому, що суди касаційних інстанцій різних юрисдикцій дійшли різних правових висновків щодо застосування норм права, а саме щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за фактичне користування об`єктом лізингу після припинення договору лізингу.

Ухвалою від 20.01.2021р. Велика Палата Верховного Суду прийняла справу №904/5726/19 до розгляду із призначенням справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 30.03.2021р. о 10:00.

Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання щодо прийняття вказаної справи до розгляду, не погодилась із висновками суду про наявність виключної проблеми, проте зазначила, що мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 грудня 2020 року, є обґрунтованими в частині необхідності вирішення питання відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного суду.

За таких обставин, враховуючи, що Великою Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у правовідносинах, подібних тим, що розглядаються в рамках справи №916/3423/20, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Тім" та зупинення провадження у справі №916/3423/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №904/5726/19.

Керуючись п.п. 7 ч.1 ст.228, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Тім" про зупинення провадження у справі (вх.№4808/21 від 19.02.2021р.) задовольнити.

2. Провадження у справі №916/3423/20 зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №904/5726/19.

3. Зобов`язати сторони повідомити суд про результати розгляду справи №904/5726/19.

Повний текст ухвали буде складено 02.03.2021р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя К.Ф. Погребна