ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Черкаси справа № 925/1583/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Мєхоношин Д.В. - адвокат (бере участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції),

від відповідача: Єсик В.О - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс», м. Тальне, Черкаська область

про стягнення 1 687 422,85 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» (вул. Смольна, 9 Б, м. Київ, 03022, ) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» (вул. Скворцова, 40, м. Тальне, Черкаська область, 20400, ) про стягнення 1 687 422,85 грн заборгованості, що складається з: 1 446 159,25 грн - сума основного боргу, 30 819,78 грн - сума пені, 51 366,31 грн - сума відсотків річних, 144 615,92 грн - сума штрафу, 14 461,59 грн - сума інфляційних втрат, про стягнення судових витрат - сплаченої суми судового збору та відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення, ухваленого за результатами розгляду даної справи, вирішити питання про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, двадцяти відсотків річних на залишок основного боргу починаючи з 05.12.2020 і до моменту повного виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у повному обсязі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу від 23.07.2020 № 20 МД 045 ЧКВВ з оплати товару не виконав.

Ухвалою від 17 грудня 2020 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 14 січня 2021 року; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

04 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов від 30 грудня 2020 року. У відзиві посилаючись на практику Верховного Суду з врахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, відповідач стверджує про наявність достатніх правових підстав для зменшення штрафних санкцій до розміру пені, що у достатній мірі компенсуватиме майнові втрати позивача від знецінення грошових коштів, понесених втрат щодо несвоєчасного отримання розрахунку, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача.

11 січня 2021 року від відповідача надійшло клопотання від 06 січня 2021 року про відкладення розгляду справи.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Ухвалою від 14 січня 2021 року Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 06 січня 2021 року про перенесення підготовчого засідання; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 16 лютого 2021 року.

У судовому засіданні, що відбулося 16.02.2021 за участю представників сторін, представник позивача позовні вимоги просив задовольнити повністю з підстав, викладених у позові, представник відповідача - просив зменшити суму штрафних санкцій.

Суд оголошував перерву до 17.02.2021 (відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання).

У судовому засіданні, що відбулося 17.02.2021, підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ст. 74 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (код 38948033, після зміни назви - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна», постачальник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» (код 34150627, покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір купівлі-продажу № 20 МД 045 ЧКВВ від 23.07.2020 (далі - Договір, а.с. 10-13).

Відповідно до п 1.1. Договору в порядку визначеному Договором, Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Товар, найменування та асортимент якого вказується в Специфікації/Додатку до Договору, яка становить невід`ємну частину, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Всі додатки і додаткові угоди до Договору становлять його невід`ємну частину і складають єдиний правочин (п. 1.2. Договору).

Ціна Товару вказується в специфікаціях до Договору в гривні та додатково визначається в еквіваленті долара США / Євро до гривні. Дана ціна є первинною, яка підлягає коригуванню на умовах договору (п. 2.2. Договору).

Графік оплати вказується в Додатках до даного договору (п. 2.3. Договору).

Оплата по Договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Продавця на підставі умов Договору або на підставі рахунку фактури. Рахунок фактура дійсний протягом 3-х календарних днів з дня виписки (включно). Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Продавця (п. 2.4. Договору).

Поставка Товару за даним Договором може здійснюватися окремими частинами - партіями. Партією Товару Сторони визначають кількість та асортимент Товару, зазначеного в окремій видатковій накладній (п. 3.1. Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах та за адресою (-ами), узгодженими Сторонами додатково у відповідності з положеннями ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р. з урахуванням умов даного Договору. (п. 3.7. Договору).

За змістом п. 3.8. Договору Товар вважається прийнятим Покупцем за кількістю та якістю в момент отримання Товару представником Покупця від представника Продавця / перевізника у відповідності до видаткової накладної. Датою поставки (відвантаження) Товару Покупцю визнається дата складення Продавцем видаткової накладної, зазначена в її тексті.

Право власності на Товар переходить до Покупця в дату його поставки Покупцю відповідно до п. 3.8. Договору (п. 3.9. Договору).

Відповідно до п. 5.2.1. Договору приймання Товару по кількості та якості проводиться Покупцем у момент одержання його від Продавця. Покупець зобов`язаний перевірити комплектацію, цілісність тари, пломб на ній (якщо вони присутні), а також відсутність ознак ушкодження і псування Товару й у випадку їхнього виявлення негайно, до закінчення прийому, письмово заявити Продавцю. При відсутності такої заяви Товар вважається прийнятим Покупцем.

У випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у Договорі, а також у випадку прострочення передачі векселя (майна, товарів, послуг, робіт) він (покупець) сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті Товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми (п. 6.1. Договору).

У разі порушення Покупцем строків оплати за Товар відповідно до графіку, Продавець має право стягнути з Покупця штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від суми щодо якої покупцем допущено прострочення оплати Товару (п. 6.2. Договору).

Сплата неустойки (штрафу, нені) не звільняє Покупця від виконання своїх зобов`язань за Договором і не позбавляє Продавця права на інші заходи захисту своїх інтересів відповідно чинного законодавства України (п. 6.4. Договору).

Відповідно до п. 6.5. та 6.6. Договору до вимог про стягнення штрафних санкцій за цим Договором строк позовної давності складає 3 (три) роки і передбачені Договором штрафні санкції нараховуються протягом всього строку позовної давності, зазначеного в п. 6.5. даного Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1. Договору).

Специфікацією до Договору сторони визначили найменування, кількість, ціну, загальну вартість Товару, графік оплати. За специфікацією Покупець здійснює попередню оплату за Товар (мінеральні добрива) в розмірі 50 % вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку (ах) до Договору або замовлення Покупця не пізніше 31.07.2020. Решта вартості Товару (вартість Товару зменшена на суму здійсненої передоплати) виплачується Покупцем згідно наступного графіку, визначеного Договором (у день поставки), а повна оплата мала бути здійснена не пізніше 30.09.2020: до 30 вересня 2020 року - 50 відсотків вартості партії Товару, отриманого Покупцем (що наростаючим підсумком складає 100 % вартості Товару).

Постачальник на виконання умов п. 1.1. Договору поставив покупцю Товар на загальну суму 2 860 159,25 грн за Специфікацією № 1 МДП від 23.07.2020: видаткова накладна № АІ000018014 від 28.07.2020 на суму 696 871,69 грн, видаткова накладна № АІ000019403 від 26.08.2020 на суму 211 173,24 грн, видаткова накладна № АІ000019616 від 29.08.2020 на суму 485 698,45 грн, видаткова накладна № АІ000020111 від 03.09.2020 на суму 11 173,24 грн, видаткова накладна № АІ000021399 від 25.09.2020 на суму 253 407,89 грн, видаткова накладна № АІ000021401 під 25.09.2020 на суму 47 538, 72 грн, видаткова накладна № АІ000021575 від 25.09.2020 на суму 929 162, 26 грн, видаткова накладна № АІ000021400 від 28.09.2020 на суму 25133,76 грн (а.с. 15-22).

У видаткових накладних містяться дані про те, що Покупець претензій по кількості та якості одержаного товару не має, сертифікат якості отримав.

В порушення п. 4.1. Договору відповідач сплатив за Товар частково: 24.07.2020 - 350 000,00 грн, 21.08.2020 - 100 000,00 грн, 28.08.2020 - 244 000,00 грн, 02.09.2020 - 110 000,00 грн, 21.09.2020 - 600 000,00 грн (банківські виписки, а.с. 29-33).

Загальний залишок простроченого боргу відповідача за Договором складає 1 446 159,25 грн.

Позивач зазначає, що оскільки замість половини вартості товару в сумі 1 446 159,25 грн від Покупця станом на 31.07.2020 надійшли кошти тільки в сумі 350 000,00 грн, він відповідно до п. 3.3., 3.6., 3.10. Договору, ч. 3 ст. 538, ст. 611, 612, ч. 5 ст. 692, ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України розбив поставку на окремі партії і передавав товар у міру надходження коштів від Покупця. Позивач виконав свої зобов`язання повністю - Товар поставив належної якості, у встановлені строки та порядку.

Претензій від відповідача щодо якості, кількості, асортименту або строків передачі (поставки / доставки) Товару не надходило.

Про причини порушення графіку і порядку оплати за отриманий товар відповідач не повідомляв, пропозиції з питань врегулювання погашення заборгованості із зазначенням строків та порядку оплати вартості товару - не надавав.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення оплати за Товар.

За приписом статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити повністю з таких підстав.

Предметом спору є вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар за договором купівлі-продажу, пені, відсотків річних, штрафу, інфляційних втрат.

Спірні правовідносини сторін виникли з укладеного між ними Договору, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони уклали договір купівлі-продажу, позивач на виконання умов договору за видатковими накладними поставив відповідачу товар загальною вартістю 2 860 159,25 грн, відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару на загальну суму 1 414 000,00 грн, заборгованість становить 1 446 159,25 грн.

З урахуванням наведеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 1 446 159,25 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач заявив до стягнення 30 819,78 грн пені за період з 01.10.2020 по 04.12.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що нарахування позивачем пені зроблені вірно.

Позивач заявив до стягнення 144 615,92 грн - штрафу.

Відповідно до положень ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст. 549 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських зобов`язань зобов`язаний сплатити господарські санкції - штрафні санкції. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому, частиною другою статті 231 ГК України передбачена можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

В разі порушення Покупцем строків оплати за Товар відповідно до графіку, встановленого договором, Продавець має право стягнути з Покупця штраф у розмірі 10 % від суми щодо якої допущено прострочення оплати Товару (п. 6.2. Договору).

Враховуючи обставини справи, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 144 615,92 грн штрафу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати і 3 % річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведена правова викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 905/978/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3087/17, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17.

Пунктом 6.1. Договору сторони встановили річні у розмірі 20 % від простроченої суми.

На підставі наведеної норми закону та умов договору позивач нарахував та заявив до стягнення 20 % річних в сумі 51 366,31 грн за період з 01.10.2020 по 04.12.2020, здійснив нарахування інфляційних, що склали 14 461,59 грн, за період з 01.10.2020 по 04.12.2020.

Отже, суми 20 процентів річних, інфляційних, штрафу і пені нараховані відповідно до умов Договору, наведеним нормам законодавства, їх розрахунки проведено правильно, тому вимоги позивача суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявлених розмірах.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій до розміру пені, викладеного у відзиві, суд зазначає таке.

Відповідач в обґрунтування клопотання зазначає, що стягнення з нього суми штрафних санкцій створить нерівність у правовідносинах сторін, призведе до невиправданого та надмірного збагачення позивача.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, беручи до уваги, що відповідач існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення належних до сплати штрафних санкцій (в т.ч. причин неналежного виконання відповідачем зобов`язання, вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тощо) не довів, дійшов висновку про відсутність підстав та задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Щодо клопотання позивача, викладеного у позовній заяві, у якому він просить суд, згідно ч. 10 ст. 238 ГПК України, вирішити питання про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 20 відсотків річних на залишок основного боргу за Договором купівлі продажу № 20 МД 045 ЧКББ від 23.07.2020 починаючи з 05.12.2020 і до моменту повної сплати суми основного боргу, за формулою: Сума боргу х 20 відсотків річних х Кількість днів прострочення / Кількість днів у відповідному році, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI Господарського процесуального кодексу.

Беручи до уваги невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати боргу за отриманий ним товар, застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення, а позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення. Такі проценти розрахує і стягне з них виконавець, що також передбачається ч. 11 і 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Отже суд дійшов до висновку, що застосування частини 10 статті 238 ГПК України у даному спорі є правомірним.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачена позивачем за подання позову сума судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» (вул. Скворцова, 40, м. Тальне, Черкаська область, 20400, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» (вул. Смольна, 9 Б, м. Київ, 03022, ) 1 446 159,25 грн - основного боргу, 30 819,78 грн - пені, 51 366,31 грн - відсотків річних, 144 615,92 грн - штрафу, 14 461,59 грн - інфляційних втрат, 25 311,34 грн - витрат зі сплати судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати, починаючи з 05.12.2020 і до моменту виконання рішення, проценти за такою формулою: Сума боргу х 20 відсотків річних х Кількість днів прострочення / Кількість днів у відповідному році та стягнути отриману суму процентів із відповідача на користь позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 01 березня 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз