ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021м. ДніпроСправа № 904/8/21
За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, м. Дніпро

про стягнення 528 019,24 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Хмара Є.А., представник

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (КЕВ Дніпро) заборгованість у розмірі 528 019,24 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 433 812,38 грн.;

- пеня у розмірі 33 095,72 грн.;

- 3 % річних у розмірі 25 104,71 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 36 066,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №9025/18-БО(Т)-5 постачання природного газу від 12 листопада 2018 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 27.12.2018 по 30.11.2020 у сумі 25 104,71 грн. та інфляційні збитки за період з січня 2019 року по листопад 2020 року.

На підставі пункту 8.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений газ у розмірі 33 095,72 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 26.06.2019.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 справу №904/8/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 09.02.2021.

Позивач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

08 лютого 2021 року від позивача до господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі уповноваженого представника або відкладення розгляду справи на іншу дату.

08 лютого 2021 року від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до господарського суду надійшла заява, якою просить:

- відстрочити виконання рішення у справі №904/8/21 на строк 4 місяці з дня проголошення рішення;

- зменшити розмір пені у справі №904/8/21.

В обгрунтування заяви відповідач зазначає, що у відповідності до норм законодавства України та на виконання основних завдань, визначених Положенням, КЕВ м. Дніпро здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин під час дії особливого періоду. КЕВ м. Дніпро є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується рішенням від 28.11.2016 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі М.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області

Сума, яку буде стягнуто з КЕВ м. Дніпро за рішенням суду, є значною. На даний час відповідні бюджетні призначення та бюджетні асигнування відсутні, що унеможливлює добровільне виконання відповідачем рішення суду у справі. Відтак, у разі примусового стягнення коштів та блокування казначейських рахунків, діяльність установи опиниться під загрозою зупинення, що призведе до зниження рівня боєздатності, бойової та мобілізаційної готовності військ, які розташовані у зоні відповідальності КЕВ м. Дніпро та до зниження обороноздатності держави. Крім того, КЕВ м. Дніпро є ліцензіатом з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, фактично є підприємством стратегічного значення від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг централізованого теплопостачання населенню військових містечок Дніпровського гарнізону. Блокування рахунків та припинення фінансування КЕВ м. Дніпро призведе до дестабілізації роботи установи та до кризової ситуації у соціальній сфері, особливо в період опалювального сезону.

Також, відповідач зазначає, що порушення зобов`язання не завдало збитків позивачу як учаснику господарських відносин, а тому з урахуванням інтересів відповідача просить зменшити розмір пені.

Позивач заперечує проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення та зменшення розміру пені у справі №904/8/21 з наступних підстав:

- в момент підписання договору відповідач погодився, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладена відповідальність відповідно до п.7.2. договору - пеня в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ;

- боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин; виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках, або тієї обставини, що він фінансується за рахунок бюджетних коштів тощо;

- однією з обов`язкових умов застосування статті 233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін. Позивач зазначає, що станом на 01.01.21 дебіторська заборгованість перед позивачем з боку відповідача становила 60,407 млрд грн та має тенденцію до зростання. Станом на 30.09.2020 розмір короткострокових зобов`язань позивача складає 78,419 млдр.грн. Держава, покладаючи на Компанію спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обгрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом;

- відсутність прибутку та державне фінансування не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності;

- Відповідачем до заяви не додано жодного документу, який міг би свідчити про можливість зменшення штрафних санкцій, зокрема будь-яких документів на підтвердження матеріального становища відповідача та неможливість ним здійснення своєчасної сплати;

- строк затримки розрахунку за договором з боку відповідача складає більше 2 років, що свідчить про значне прострочення виконання зобов`язань;

- щодо відстрочки виконання рішення суду, то відповідач взагалі не обгрунтував строк такої відстрочки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2020 розгляд справи відкладено до 24.02.2021.

12.02.21 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 15.02.2021 в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено у зв`язку з відсутністю технічної можливості (відсутні вільні зали 24.02.2021).

17.02.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

У судове засідання 24.02.2021 представник позивача не з`явився.

У судовому засіданні 24.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2018 року Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (споживач) укладено договір № 9025/18-БО(Т)-5 постачання природного газу, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у листопаді 2018 року природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами (п. 1.2. договору).

За цим договором постачається газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) (п.1.3 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно) газ за орієнтовним обсягом до 230,0тис.куб.м.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Ціна за 1000куб.м. газу за цим договором становить 6235,51грн, крім того податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7482,61грн. (п.5.2. договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом п. 6.4 договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем:

- у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу погашається основна сума боргу.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2 договору).

У пункті 10.3 договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 12 договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 2 154 812,68 грн., що підтверджуються актом приймання - передачі природного газу від 30.11.2018 (а.с.23).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач частково погасив заборгованість за поставлений за вказаним договором поставки природний газ. Станом на дату подання позову, розмір основного боргу становить 433 812,38 грн.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений та спожитий природний газ, пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого за договором природного газу.

За змістом загальних положень щодо виконання зобов`язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення пункту 6.1 договору, строк оплати вартості поставленого природного газу є таким, що настав 25.12.2018

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів оплати вартості поставленого товару у сумі 433 812,38 грн., станом на дату звернення з позовом до суду відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 433 812,38 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати спожитого газу, позивач, з посиланням на п. 8.2 договору, нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений газ у розмірі 33095,72 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 26.06.2019 (182дні).

Відповідно до частини першої ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечень щодо суті позовних вимог та розрахунку пені відповідач не надав, доказів, наведених в обґрунтування позову не спростував.

Перевіривши розрахунок пені, судом помилок не виявлено.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 33095,72 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 26.06.20119 заявлені правомірно.

Разом із цим, відповідач просить зменшити розмір пені.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої пені, яка нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

До клопотання про зменшення пені відповідачем надані копія рішення від 28.11.2016 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області; копії ліцензій КЕВ м. Дніпро та Витяг з Положення КЕВ м. Дніпро.

З аналізу наданих доказів убачається, що відповідач надав докази, що підтверджують його неприбутковість і, як наслідок, незадовільний фінансовий стан. Крім того, суд враховує, що КЕВ м. Дніпро є ліцензіатом з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, фактично є підприємством стратегічного значення від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг централізованого теплопостачання населенню військових містечок Дніпровського гарнізону. Блокування рахунків та припинення фінансування КЕВ м. Дніпро призведе до дестабілізації роботи установи та до кризової ситуації у соціальній сфері, особливо в період опалювального сезону.

Враховуючи викладене, те, що порушення зобов`язання не завдало збитків позивачу як учаснику господарських відносин (протилежне не доведено позивачем); розмір заявлених пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції складають 94 206,86грн (21,73%) від заявленої суми основного боргу (433812,38грн), та є непропорційно великим, суд вбачає підстави задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені на 50%, стягнувши з відповідача на користь позивача 16547,86грн пені (33095,72грнх50%).

При цьому, господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Окрім вимоги про стягнення пені позивач просить стягнути три відсотки річних у розмірі 25 104,71 грн. за період прострочки з 27.12.2018 по 30.11.2020 та інфляційні втрати у розмірі 36 066,43 грн. за період з січня 2019 року по листопад 2020 року, нараховані відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд дійшов висновку, що нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат є вірним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача підлягає заборгованість у сумі 433812,38грн, пеня у розмірі 16547,86грн, три відсотки річних у розмірі 25 104,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 066,43 грн.

Щодо відстрочення виконання судового рішення на чотири місяці з дня проголошення рішення.

Відповідно до частини першої статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.

Тому виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Виходячи з приписів ст. 331 ГПК України, підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд, в тому числі враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору.

У ч.3 ст.331 ГПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідачем до клопотання про відстрочення виконання судового рішення надані копії: рішення від 28.11.2016 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області; копію ліцензії КЕВ м. Дніпро та Витяг з положення КЕВ м. Дніпро.

З аналізу наданих доказів убачається, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження можливості виконати свої зобов`язання після спливу зазначеного строку (надані докази підтверджують лише незадовільний фінансовий стан відповідача). Відтак, відповідачем не доведено, що його заява обґрунтована реальними намірами виконати рішення суду, а не зумовлена бажанням ухилитися від його виконання.

Як вище встановлено судом, прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу, виникло в період з 26 грудня 2018 року.

Проте, інформації щодо джерел його фінансових надходжень у період відстрочки виконання рішення для сплати боргу перед позивачем відповідачем до суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження існування реальної можливості виконання рішення суду після спливу строку, на який заявник просить відстрочити його виконання.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що клопотання відповідача не спрямоване на забезпечення фактичного, повного виконання рішення суду, а отже, його задоволення матиме наслідком лише необґрунтовану затримку виконання рішення, що негативно вплине на права та охоронювані законом інтереси позивача у даній справі.

За викладених вище обставин, клопотання відповідача про відстрочку виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 7920,29 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (КЕВ Дніпро) - задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська,13, ідентифікаційний код 08004581) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 433 812 (чотириста тридцять три тисячі вісімсот дванадцять) грн 38 коп, пеню у розмірі 16547 (шістнадцять тисяч п`ятсот сорок сім) грн 86 коп, 3 % річних у розмірі 25 104 (двадцять п`ять тисяч сто чотири) грн 71 коп, інфляційні втрати у розмірі 36 066 (тридцять шість тисяч шістдесят шість) грн 43 коп, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 7920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн 29 грн., видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

В задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення суду - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва