ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2021 р. Cправа № 5/435-04(902/851/20)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат"

до: Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук Микола Савелійович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення 2 218 100,92 грн

у межах справи № 5/435-04

за заявою: Дочірнього підприємства "Універсальна юридична компанія "Естоппель"

до: Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"

про визнання банкрутом

за участю :

ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат": Черкасова О.В.

арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С.

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України: Гріненко Н.В.

Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький): Попик О.О., за наказом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа №5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

31.08.2020 року до суду від ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" надійшла позовна заява (вх. № 01-36/598/20) про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 2 218 100,92 грн., з яких: 1 727 500,00 грн. боргу, що виник внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором № 720-196-FA19 від 28.05.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги, 37 673,04 грн. - 3% річних, 28 322,19 грн. інфляційних, 250 105,69 грн. пені та 174 500,00 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року призначено підготовче засідання з розгляду вищевказаної позовної заяви в межах справи № 5/435-04 та залучено до участі у справі з розгляду відповідної позовної заяви в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С.

Ухвалою від 21.09.2020 року залучено до участі у справі №5/435-04(902/851/20) з розгляду зазначеної вище позовної заяви в межах справи №5/435-04 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

23.09.2020 року до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 21.09.2020 року (вх.№ 01-34/8459/20) про уточнення позовних вимог, в якій просить зазначений у прохальній частині позовної заяви номер договору 720-534-FA18 вважати (змінити) номером 720-596-FA19.

30.09.2020 року до суду від арбітражного керуючого Томашука М.С. надійшло письмове пояснення № 02-04/160 від 29.09.2020 року по суті спору.

02.10.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив № 148 від 28.09.2020 року на позовну заяву.

07.10.2020 року до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 05.10.2020 року (вх.№ 01-34/8968/20) про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить зазначений у прохальній частині позовної заяви номер договору 720-534-FA18 вважати (змінити) номером 720-196-FA19.

12.10.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 08.10.2020 року.

12.10.2020 року від представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшло письмове пояснення № 2431-05/781 від 07.10.2020 року щодо позовних вимог, в якому третя особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 37 673,04 грн. - 3% річних, 28 322,19 грн. інфляційних, 250 105,69 грн. пені та 174 500,00 грн. штрафу .

Ухвалою від 12.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 5/435-04(902/851/20) з розгляду позовної заяви ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 2 218 100,92 грн. в межах справи 5/435-04 - до судового розгляду по суті на 25.11.2020 року.

21.10.2021 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення б/н від 15.10.2021 року щодо пояснень Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

25.11.2020 року до суду від представника позивача надійшла заява про долучення доказів на підтвердження судових витрат.

Ухвалою від 25.11.2020 року було відкладено розгляд по суті справи з розгляду позовної заяви ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" в межах справи 5/435-04 на 18.01.2021 року.

Ухвалою від 18.01.2021 року було відкладено розгляд по суті справи з розгляду позовної заяви ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" в межах справи 5/435-04 на 23.02.2021 року.

09.02.2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання № 4 від 05.02.2021 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача, з урахуванням обставин, викладених у поданому раніше до суду відзиві.

Ухвалою від 10.02.2021 року вирішено судове засідання 23.02.2021 року провести в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Вінницької області. Доручено Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат".

Ухвалою від 19.02.2021 року задоволено заяву представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon". Ухвалено забезпечити участь представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання на визначену дату з`явились представники позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С.

В ході розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С. підтримав позицію, наведену у письмових поясненнях щодо позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України підтримала позицію, викладену у письмових пояснення, просила відмовити в задоволенні позову.

Представник Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) поклалась на розсуд суду щодо заявленого позову.

Заслухавши пояснення представників учасників провадження, оглянувши матеріали позову, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд встановив наступне.

За змістом позовної заяви та наданих доказів, вбачається наступне.

27.05.2019 року ДП "Уладівський спиртовий завод" звернувся на адресу арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. з листом № 81 від 27.05.2019 року про погодження укладення договору на отримання поворотної фінансової допомоги від ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" № 720-196-FA19 від 28.05.2019 року, із зазначенням про те, що укладення даного договору надасть можливість розрахуватись по заборгованості по заробітній платі та перед бюджетом, що виникла з причин простійного періоду, відсутності готової продукції на складах підприємства та відсутності коштів на рахунках.

Укладення згаданого договору було погоджено арбітражним керуючим (розпорядником майна) Томашуком М.С., про що свідчить відповідний запис на листі № 81 від 27.05.2019 року про погодження укладення договору.

28.05.2019 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (позикодавець) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (позичальник) укладено договір № 720-196-FA19 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку, та на умовах, передбачених даним Договором, та додатковими угодами до даного Договору.

Поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій як сплати за користування такими коштами (п. 1.2.).

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірах та в терміни, погоджені сторонами додатковими угодами до даного договору, які є невід`ємними частинами договору (п. 2.1).

Поворотна фінансова допомога надається протягом дії договору, або на умовах додаткових угод до Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позичальника (п. 2.3).

Поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника відповідно до статутних цілей його діяльності (п. 2.4).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню протягом термінів, погоджених сторонами додатковими угодами до даного договору, які є невід`ємними частинами договору (п. 3.1).

Повернення грошових коштів проводиться шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок позикодавця в установі банку (п. 3.2).

Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним Договором відповідно до чинного законодавства України (п. 4.1).

За прострочення строків повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми фінансової допомоги та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується неустойка, від вартості не повернутої фінансової допомоги, за кожний день прострочення (4.2.).

Штрафні санкції за не виконання Сторонами договірних зобов`язань нараховуються протягом всього строку прострочення (п. 4.3.).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 8.1).

Всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома Сторонами (п. 8.2).

В подальшому, до даного договору між сторонами укладались додаткові угоди, якими погоджувались розміри надання поворотної фінансової допомоги та строки, на які остання надавалась:

додаткова угода № 1 від 28.05.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 245 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання;

додаткова угода № 2 від 24.06.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання;

додаткова угода № 3 від 29.07.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання;

додаткова угода № 4 від 21.10.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання.

Укладення вказаних додаткових угод до договору № 720-196-FА19 від 28.05.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги, також було погоджено арбітражним керуючим (розпорядником майна) Томашуком М.С., про що свідчать відповідні записи на листах ДП "Уладівський спиртовий завод" про погодження укладення додаткових угод до договору № 81/1 від 27.05.2019 року, № 96/1 від 21.06.2019 року, № 107/1 від 26.07.2019 року, № 142 від 17.10.2019 року.

На виконання вимог договору № 720-196-FА19 від 28.05.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 1 745 000,00 грн., що стверджується відповідними платіжними дорученнями за період з 30.05.2019 року по 10.12.2019 року (а.с. 46-72).

Відповідач у встановлений договором строк грошові кошти позивачу не повернув, в зв`язку з чим заборгував останньому 1 745 000,00 грн.

В подальшому, 28.02.2020 року між ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Укрхімекспорт" (Первісний боржник), ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (Новий боржник) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (Кредитор) укладений договір про переведення боргу № 824-049-NF20, за умовами якого цим Договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (Первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із Договору №224-001QN15 від 30.12.2014 року укладеного між Первісним боржником та Кредитором (надалі іменується "Основний договір").

Первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 17 500,00 грн., що виник на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання (п.2).

Припинення грошового зобов`язання Нового боржника перед Кредитором можливе шляхом проведення між сторонами заліку зустрічних однорідних вимог (п.3).

Первісний боржник зобов`язується компенсувати Новому боржнику оплату суми боргу, визначеної п. 2 цього Договору. За згодою Нового боржника припинення зобов`язання Первісного боржника можливе шляхом проведення між сторонами заліку зустрічних однорідних вимог (п.4).

05.03.2020 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (Сторона 1) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (Сторона 2) укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно положень якої: з моменту підписання цієї угоди вважати:

зобов`язання Сторони 1, вказане в п. 1 угоди, припиненим у сумі 17 500,00 грн. Тобто заборгованість Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором № 824-049- NF 20 від 28.02.2020 року відсутня;

зобов`язання Сторони 2, вказане в п. 2 цієї угоди, припиненим у сумі 17 500,00 грн. Тобто заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором про надання фінансової допомоги №720-196-FА19 від 28.05.2019 року після проведення взаємозаліку складає 1 727 500,00 грн.

Відтак, заборгованість перед позивачем становить в розмірі 1 727 500,00 грн., що також підтверджується відповідачем та арбітражним керуючим (розпорядником майна відповідача), про що вказано у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях поданих до суду.

На момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості перед позивачем до суду не подано.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступні законодавчі положення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас, суд звертає увагу на те, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства).

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно п. 1, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відтак, КУ з процедур банкрутства введено в дію з 21.10.2019 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Тобто, перехід від регулювання передбаченого ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого КУ з процедур банкрутства здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 924/159/14, від 11.08.2020 у справі № 904/3457/19, від 27.08.2020 року у справі № 904/4928/17.

Відтак, розгляд справи № 5/435-04, в тому рахунку і розгляд позовної заяви ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (вх. № 01-36/598/20) про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 2 218 100,92 грн. боргу в межах справи № 5/435-04, здійснюється згідно положень КУ з процедур банкрутства.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Судом встановлено, що 28.05.2019 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" та ДП "Уладівський спиртовий завод" укладено договір № 720-196-FА19 про надання поворотної фінансової допомоги, на виконання якого позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти.

За приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 13.08.2004 року було порушено провадження у справі № 5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод".

Поряд з цим, провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зважаючи на те, що позовні вимоги, які є предметом даного судового розгляду, виникли на підставі укладеного 28.05.2019 року договору (після порушення провадження у справі №5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод") та заявлені за період 2019-2020 років, відтак така заборгованість є поточною.

Слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як встановлено судом, на виконання договору № 720-196-FА19 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.05.2019 року позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 1 745 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги, що стверджується відповідними платіжними дорученнями.

Однак, відповідач у встановлений договором строк грошові кошти позивачу не повернув.

Також, 28.02.2020 року між ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Укрхімекспорт" (Первісний боржник), ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (Новий боржник) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (Кредитор) укладений договір про переведення боргу № 824-049-NF20.

05.03.2020 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (Сторона 1) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (Сторона 2) укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно положень якої: з моменту підписання цієї угоди вважати: зобов`язання Сторони 1, вказане в п. 1 угоди, припиненим у сумі 17 500,00 грн. Тобто заборгованість Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором № 824-049-NF 20 від 28.02.2020 року відсутня; зобов`язання Сторони 2, вказане в п. 2 цієї угоди, припиненим у сумі 17 500,00 грн. Тобто заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором про надання фінансової допомоги №720-196-FА19 від 28.05.2019 року після проведення взаємозаліку складає 1 727 500,00 грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 727 500,00 грн.

На момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості перед позивачем у повному обсязі до суду не подано.

Також, як було зазначено раніше, відповідачем та третьою особою - арбітражним керуючим (розпорядником майна боржника) було підтверджено наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 1 727 500,00 грн., про що було зазначено у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу та відсутність повернення останнім наданих у позику коштів, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 727 500,00 грн. боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 37 673,04 грн. - 3% річних, 28 322,19 грн. інфляційних, 250 105,69 грн. пені та 174 500,00 грн. штрафу.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що змістом ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, - мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно п. 3, п. 5 ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Отже, щодо конкурсних вимог боржника законодавцем обмежено можливість нарахування неустойки (пені), індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох процентів річних, законність стягнення яких є предметом спору в даній справі.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2020 року по справі № 925/197/19, встановивши, що провадження у справі про банкрутство відповідача порушено 14.05.2004, перебуває в процедурі розпорядження майном боржника, заявлені до стягнення кошти є поточною заборгованістю, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірне звернення позивача з даним позовом в позовному провадженні щодо стягнення поточної заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних у зв`язку з порушення його охоронюваних законом прав та інтересів з метою їх ефективного захисту.

Оскільки, заявлена до стягнення з відповідача основна заборгованість в розмірі 1 727 500,00 грн. є поточною грошовою вимогою, відтак на здійснення нарахування на відповідну заборгованість 3% річних, інфляційних та штрафних - дія мораторію не поширюється в силу наведених вище приписів КУ з процедур банкрутства.

Водночас, суд зазначає, що провадження у даній справі про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод" з 2004 року перебуває на стадії розпорядження майном та з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника.

Так, згідно відзиву відповідача та пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С.

ДП "Уладівський спиртовий завод" з 2004 року знаходиться в процедурі банкрутства, провадження у справі № 5/435-04 перебуває на стадії процедури розпорядження майном боржника.

ДП "Уладівський спиртовий завод" є виробником технічного спирту, реалізація якого потребує наявності ліцензії.

З огляду на наявність ліцензії у єдиного в Україні підприємства - ДП "Укрспирт", продаж спирту може здійснюватись виключно через договір комісії, що укладається з ДП "Уладівський спиртовий завод", і який попередньо погоджується з Міністерством агропромислової політики та продовольства України.

ДП "Уладівський спиртовий завод" у встановленому законодавством порядку звернувся до Міністерства аграрної політики та продовольства України (№29059/22 від 21.12.2017 року) для погодження договору комісії щодо продажу спирту етилового денатурованого (технічного) на 2018 рік. Але на сьогоднішній день договір комісії не погоджений зі сторони Мінагрополітики, та вичерпної відповіді на постійні звернення не надавались.

У зв`язку з відсутністю можливості проведення виробничої діяльності ДП "Уладівський спиртовий завод" був вимушений з початку 2018 року призупинити свою виробничу діяльність. Частину робітників було звільнено та з 17.01.2018 року на підприємстві встановлений режим неповного робочого часу.

З січня 2018 року і по теперішній час на підприємстві відсутні оборотні кошти для своєчасної виплати заробітної плати, послуг охорони підприємства, послуг по постачанню електроенергії та інших поточних господарських витрат (не проводяться своєчасно ремонтні роботи виробничого обладнання), так як немає реалізації готової продукції.

Перебуваючи у дуже скрутному становищі, з метою збереження і охорони майна підприємства, недопущення втрати підприємством всього штату спеціалістів, дотримання вимог законодавства по оплаті праці працівників, недопущення введення підприємства у стан, при якому відновлення нормального виробничого процесу буде неможливим, ДП "Уладівський спиртовий завод" був вимушений звернутися до ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат", яке протягом більш як 10 років є найголовнішим стратегічним партнером підприємства, з проханням надати безвідсоткову поворотну фінансову допомогу.

ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" погодився на надання безвідсоткової фінансової допомоги та 28.05.2019 року між ДП "Уладівський спиртовий завод" та ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" було укладено Договір №720-196-FА19 про надання поворотної фінансової допомоги.

На виконання Договору № 720-196-FА19 від 28.05.2019 року ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" надав, а ДП "Уладівський спиртовий завод" отримав у період з 30.05.2019 року по 10.12.2019 року безвідсоткову поворотну фінансову допомогу на загальну суму 1 745 000,00 грн.

Згідно Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладеної 05.03.2020 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" та ДП "Уладівський спиртовий завод", заборгованість останнього зменшилась на 17 500,00 грн.

Водночас, ДП "Уладівський спиртовий завод" розраховував, що у 2019-2020 році підприємство відновить виробничу діяльність, що дозволить у строки, встановлені Договором, повернути одержану фінансову допомогу. Однак, оскільки договір комісії так і не був погоджений Мінагрополітики, ДП "Уладівський спиртовий завод" не зміг відновити виробничу діяльність, що призвело до відсутності можливості повернення отриманої фінансової допомоги у строки, встановлені договором.

На даний час загальна сума боргу ДП "Уладівський спиртовий завод" за Договором № 720-196-FА19 складає 1 727 500,00 грн.

В зв`язку з відсутністю діяльності, у підприємства об`єктивно відсутня можливість погашення боргу, або навіть його частини.

Третя особа - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у поданих до суду 12.10.2020 року письмових поясненнях просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 37 673,04 грн. - 3% річних, 28 322,19 грн. інфляційних, 250 105,69 грн. пені та 174 500,00 грн. штрафу.

Третя особа посилається на те, що ДП "Уладівський спиртовий завод" не було отримано згоду уповноваженого органу (на той час Міністерство аграрної політики та продовольства) на укладення договору про надання фінансової допомоги №720-196-FА19 від 28.05.2019 року, чим порушено приписи статті 73-2 ГК України та спеціального законодавства.

Наразі, ДП "Уладівський спиртовий завод" перебуває у неплатоспроможному стані, не здійснює господарську діяльності та перебуває у довгостроковому простої, а тому відновити платоспроможність власними силами не вбачається можливим.

Відтак, в зв`язку з неможливістю відновити виробництво та погасити заборгованість за згаданим договором, розмір пред`явлених до стягнення з відповідача річних, інфляційних та штрафних санкцій є надмірно великими порівняно зі збитками позивача.

Так, дослідивши наявні матеріали справи, зважаючи на наведені вище обставини у їх сукупності, зокрема, щодо укладення боржником договору позики з метою, окрім іншого, відновлення та модернізації лінії виробництва продукції та подальшої можливості її реалізації, отримання доходу та відповідно здійснення погашення заборгованості, однак, як вказано відповідачем та розпорядником майна, що також та не заперечується позивачем - вказані кошти були спрямовані на заходи задля збереження та охорони майна підприємства, дотримання вимог законодавства по оплаті праці працівників, сплати податків, недопущення введення підприємства у стан, при якому відновлення нормального виробничого процесу буде неможливим, беручи до уваги, що застосування до боржника штрафних санкцій та стягнення річних стане надмірним тягарем щодо боржника, який не здійснює господарську діяльність у повному обсязі, а тривалий час знаходиться в процедурі розпорядження майном, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку не застосовувати до боржника стягнення штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 37 673,04 грн. - 3% річних, 28 322,19 грн. інфляційних, 250 105,69 грн. пені та 174 500,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 25 912,49 грн.

При цьому, суд зауважує, що представником позивача 22.02.2021 року до суду подано заяву, в якій позивач просить відшкодувати за результатами розгляду справи судові витрати, зокрема 99,00 грн. - з оплати направлення поштової кореспонденції.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 128 ГПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до висновків, які викладені в постанові КГС ВС від 21.06.2019 у справі №910/10126/18 поштові витрати, понесені стороною при направленні іншим учасникам справи кореспонденції, відносяться до судових витрат. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження понесених судових витрат на пересилання поштової кореспонденції в сумі 99,00 грн., позивачем надано відповідні докази, фіскальні чеки від 26.08.2020 року №№ 0679, 0680, 0685.

З огляду на викладене, вищевказані документально підтверджені судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 77,10 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (вх. № 01-36/598/20) про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 2 218 100,92 грн. в межах справи №5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод", задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод" (; вул. Некрасова, 1, с.Уладівка, Літинський р-н, Вінницька обл., 22231) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат" (; вул. Ужанська, 25, м. Перечин, Перечинський р-н, Закарпатська обл., 89200) 1 727 500,00 грн. боргу, 25 912,49 грн. витрат на сплату судового збору, 77,10 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

3. В решті вимог щодо стягнення 37 673,04 грн. - 3% річних, 28 322,19 грн. інфляційних, 250 105,69 грн. пені та 174 500,00 грн. штрафу, відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У зв`язку з відсутністю фінансування суду на відправлення вихідної поштової кореспонденції, копію рішення направити сторонам та третім особам на відомі суду адреси електронної пошти: ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" - ; ; представнику позивача - адвокату Черкасовій О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2; ДП "Уладівський спиртовий завод" - ; арбітражному керуючому Томашуку М.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 04 березня 2021 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:1 - до справи