ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 лютого 2021 року, м. Черкаси справа № 01/5026/333/2011

Вх.суду № 14684/20 від 23.09.2020
Господарський суд Черкаської області
у складі головуючого судді Хабазні Ю.А.,
із секретарем судового засідання Безверхою І.М.,
за участю у судовому засіданні: Радька Ю.М. (від ОСОБА_1 , адвокат, особисто), Кураси С.А. (від боржника, адвокат, особисто), Данильченка В.В. (від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), представник за довіреністю),
у судове засідання не з`явились: представники від Головного управління ДПС у Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ТОВ "Мілітарі", ТОВ "ЛеАСплюс", ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Військової прокуратури Черкаського гарнізону,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду заяву без дати і номеру
заявника, ОСОБА_1 ,
про визнання кредитором
у справі за заявою
ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси,
до боржника, Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління",
про банкрутство юридичної особи,
УСТАНОВИВ:
1.Після визнання боржника банкрутом (постанова від 16.10.2018) заявник звернувся до суду із заявою без дати і номеру (вх.суду №14684/20 від 23.09.2020) про визнання його поточним кредитором боржника на суму 227 300,38 грн. (з них: середнього заробітку на суму 175186,75 грн.; компенсації втрати частину доходів на суму 52 113,63 грн.) і включити їх до реєстру вимог кредиторів.
2.Ухвалою суду від 28.09.2020 заяву призначено для розгляду у спрощеному провадженні по суті, залучено до участі у її розгляді, як третю особу на стороні боржника, яка не заявляє самостійних вимог на предмет вимог, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.
3. Заявник ОСОБА_1 у заявах без дати і номеру (вх.суду №14684/20 від 23.09.2020, а.с.1 т.35), від 26.11.2020 (вх.суду №18522/20 від 27.11.2020, а.с.99 т.35) від 08.12.2020 (вх.суду №19304/20 від 10.12.2020, а.с.161 т.35) та його представник у судових засіданнях вимоги підтримали і пояснили, що ухвалою суду від 02.09.2011 ОСОБА_1 визнано кредитором боржника з вимогами щодо виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 12 233,94 грн., які підлягають погашенню у другу чергу; що з 31.12.2010 заявник перебував на посаді заступника директора головного інженера ДП "Черкаське будівельно-монтажне управління" та 06.10.2014 був звільнений з посади з ініціативи адміністрації за невиконання обов`язків; що 22.01.2015 рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси у справі №712/13981/14-ц заявника було поновлено на роботі, а 18.03.2015 його було призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період; що під час проходження військової служби в лавах Збройних Сил України наказом директора ДП "Черкаське будівельно-монтажне управління" від 08.01.2019 №45-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією підприємства; що за період роботи у боржника перед заявником утворилася заборгованість із заробітної плати (компенсації втрати частини доходу) за час його мобілізації до лав Збройних Сил України; що згідно з довідкою від 07.08.2020 №11 про середню заробітну плату за 2018 рік, виданою ліквідатором банкрута, арбітражним керуючим Звєздічевим М.О., середньоденний заробіток ОСОБА_3 становив 204,29 грн.; що після поновлення ОСОБА_3 на роботі рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси у справі №712/13981/14-ц, адміністрацією ДП "Черкаське будівельно-монтажне управління" наказу про його поновлення на роботі до призову на військову службу видано не було; що з дня призову ОСОБА_3 на військову службу підприємство виплатило йому середній заробіток не в повному розмірі; що починаючи з 01.05.2016 до 08.01.2019 (день звільнення) підприємство взагалі не здійснювало виплати на користь заявника, а при звільненні останнього у зв`язку з ліквідацією підприємства не виплатило вихідну допомогу у розмірі середнього заробітку, який складав 4 256,09 грн.; що загальна сума заборгованості підприємства перед заявником на цей час становить 227 300,38 грн.; що на адвокатські запити від 11.11.2020, ліквідатором банкрута було надано: довідку про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 у період з 18.03.2015 до 08.01.2019; довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 станом на 18.03.2015, Акт перевірки суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №23-01-82/1174; Припис Управління Держпраці у Черкаській області від 17.08.2017 №23-01-82/1174-0798; що заступник директора боржника ОСОБА_1 був звільнений з роботи 18.03.2015 згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2015 №50 із збереженням місця роботи та посади на період проходження військової служби за контрактом; що за період з березня 2016 року до вересня 2017 року заборгованість по заробітній платі становить 44 175,90 грн. без урахування обов`язкових відрахувань, чим порушено ст.115 Кодексу законів про працю України; що розрахунок заробітної плати проводився з урахуванням п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок); що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалося з порушенням законодавства, а інформація, яка міститься у відповідній Довідці ліквідатора банкрута про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 у період з 18.03.2015 до 08.01.2019 не відображає дійсну суму заборгованості; що з огляду на положення п.4 Порядку ліквідатор банкрута мав здійснювати розрахунок середньої заробітної плати виходячи з установленого ОСОБА_1 посадового окладу, а не із суми, вказаної у рішенні Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.01.2015 у справі №712/13981/14ц за період до його прийняття; що ухвала Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.01.2015 у справі №712/13981/14ц, провадження №2/712/205/15 є доказом факту відсутності заробітку у ОСОБА_1 у січні і лютому 2015 року не з його вини як працівника; що саме із штатного посадового окладу за січень і лютий 2015 року має обчислюватись середній заробіток та проводитись розрахунок розміру його кредиторських вимог відповідно до п.4 Порядку; що з метою отримання правильного розрахунку розміру заборгованості підприємства перед ОСОБА_1 та відповідно обґрунтованого розрахунку його кредиторських вимог, 24.11.2020 на адресу ліквідатора банкрута було направлено адвокатський запит для отримання інформації про те, чи відбувались зміни у штатному розписі Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" та чи відбувались зміни у порядку нарахування оплати праці його працівників у період з березня 2015 року по січень 2019 року включно, про те, що стало причиною істотних змін (збільшення) розміру заробітної плати ОСОБА_1 у період з серпня по жовтень 2017 року, відображених у довідці про нараховану та виплачену заробітну плату вказаній особі у період з 18.03.2015 по 08.01.2019, враховуючи вихідну допомогу, а також для отримання копій штатних розписів Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", що діяли у період з березня 2015 по січень 2019 року включно, інших документів, що стали підставою для істотних змін (збільшення) розміру заробітної плати ОСОБА_1 у період з серпня по жовтень 2017 року; що на вказаний адвокатський запит письмової відповіді заявник не отримав, натомість у телефонній розмові з ліквідатором останній відмовив у надання запитуваних документів та інформації у зв`язку з браком часу та завантаженістю; що у довідці про середню заробітну плату ОСОБА_1 станом на 18.03.2015 ліквідатор банкрута підміняє методику розрахунку середньої заробітної плати та безпідставно пропонує використовувати середньоденну заробітну плату, встановлену рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.01.2015 у справі №712/13981/14ц; що згідно з п.4 Порядку якщо нарахування проводиться виходячи із середньої заробітної плати, коли працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки чи посадового окладу; що ліквідатор банкрута повинен був проводити розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 виходячи з установленого йому посадового окладу; що ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.01.2015 у справі №712/13981/14ц є лише черговим доказом того факту, що у січні та лютому 2015 року ОСОБА_1 не мав заробітку не з його вини як працівника, що саме і є законною підставою для застосування при розрахунку розміру його поточних кредиторських вимог положень п.4 Порядку; що сума окладу ОСОБА_1 згідно з штатним розписом, який діяв на момент призову останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 , становив: з 01.01.2015 5850,00 грн., з 10.02.2015 5850,00 грн.; що з урахуванням індексів інфляції за 2010-2020 роки заборгованість по заробітній платі без врахування обов`язкових відрахувань за період з березня 2015 року по січень 2019 року (включно) становить 231 026,84 грн., сума компенсації втрати частини доходів за період з березня 2015 року по січень 2019 року (включно) становить 67 402,48 грн., отже загальна сума, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за період з березня 2015 року до січня 2019 року (включно) становить 298429,28 грн.; що ліквідатором банкрута не враховано важливі обставини, зокрема, факт незаконного звільнення ОСОБА_1 06.10.2014; що до цього часу жодним із судів, у тому числі і Соснівським районним судом м.Черкаси у справі №712/13981/14-ц, не розраховувався та не визначався розмір поточних кредиторських вимог ОСОБА_1 до боржника, як і вихідні дані для проведення такого розрахунку, порядок проведення якого визначений чинним законодавством України; що з урахуванням часткового погашення боржником заявлених ОСОБА_1 вимог згідно з платіжними дорученнями від 22.12.2020 №58,59 (із заробітної плати у сумі 59110,65 грн., з виплати вихідної допомоги у сумі 6472,67 грн.), зменшує заявлені кредиторські вимоги і просить визнати їх у сумі 161717,06 грн.

4.Боржник у особі ліквідатора банкрута і його представників у заявах від 28.10.2020 №02-19/146 (вх.суду №16744/20 від 29.10.2020, а.с.43 т.35), від 05.02.2021 (вх.суду №1868/21 від 05.02.2021, а.с.1 т.36), додаткових поясненнях від 08.02.2021 (вх.суду №2078/21 від 09.02.2021, а.с.20 т.36) та у судових засіданнях проти вимог заперечили повністю і пояснили, що заявник посилається на ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України у неіснуючій редакції; що заявник посилається на Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №106, у той час як остання втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.04.2019 №307; що незрозумілим є розрахунок заробітної плати, здійснений заявником за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати, визначеної за період з січня 2018 року по грудень 2018 року згідно з Довідкою про середню заробітну плату (дохід) за 2018 рік від 07.08.2020 №11; що заявник до заяви додав Форму ОК-5, зі змісту якої вбачається, що у період з березня 2015 року по січень 2019 року страхувальником (Державним підприємством "Черкаське будівельно-монтажне управління") здійснювалось нарахування заробітної плати ОСОБА_1 і що за вказаний період ОСОБА_1 нараховано заробітної плати 95 894,51 грн.; що зазначена сума включена ним до реєстру вимог кредиторів боржника згідно з установленою черговістю; що у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 останньому нараховано вихідну допомогу у розмірі 10 500,54 грн., яку також було включено до реєстру вимог кредиторів; що невиплата звільненому працівнику належних йому сум є триваючим правопорушенням, отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку; що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст.2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати; що за даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 661, сформованої 25.07.2019, вбачається, що заборгованість перед ОСОБА_1 із виплати заробітної плати складає 95894,15 грн.; що вказана заборгованість включена до реєстру вимог кредиторів боржника; що згідно з даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 661, сформованої 28.10.2020, вбачається, що заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_1 у сумі 95894,15 грн. виникла у період з 01.03.2015 по 31.01.2019; що згідно з платіжним дорученням від 22.12.2020 №59 ОСОБА_1 було частково погашено кредиторські вимоги І черги (вихідна допомога) у сумі 6472,67 грн.; що платіжним дорученням від 22.12.2020 №58 ОСОБА_1 частково погашено кредиторські вимоги І черги (заборгованість із заробітної плати) уц сумі 59110,65 грн.; що на цей час перед ОСОБА_1 існує непогашена заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 36783,50 грн. та заборгованість з вихідної допомоги при звільненні у сумі 4027,87 грн.; що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.01.2015 у справі №712/13981/14 встановлено, що середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 1150,00 грн.; що перед ОСОБА_1 існує непогашена заборгованість із заробітної плати у сумі 36783,50 грн. та заборгованість з вихідної допомоги при звільненні у сумі 4027,87 грн.

5. Головне управління Державної казначейської служби України у заяві від 03.11.2020 №148/04-ю (вх.суду №17327/20 від 09.11.2020, а.с.69 т.35) та його представник у судових засіданнях пояснили, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування між боржником та Головним управлінням не укладено; що відкриті реєстраційні та особові рахунки боржника у органах Казначейства також відсутні; що боржника не включено у мережу розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на 2018-2020 роки; що органи Казначейства виконують виключно рішення суду, які передбачають стягнення коштів з боржника на користь фізичної чи юридичної особи, або Державного бюджету України; що оскільки боржнику перебуває у процедурі ліквідації, будь-який виконавчий документ не може бути поданий на виконання до органів Державної виконавчої служби, що у свою чергу унеможливлює його подальше виконання у межах вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; що органи Казначейства, зокрема, Головне управління, не здійснюють виконання рішень зобов`язального характеру, зокрема, щодо визнання поточної кредиторської заборгованості, тому у разі задоволення заяви ОСОБА_1 вказане рішення не вплине на права, свободи, інтереси або обов`язки Казначейства чи його територіальних органів; що ані ОСОБА_1 , ані ухвалою суду не мотивовано, що спірні правовідносини виникли з питань, що відносяться до компетенції та повноважень Державної казначейської служби України, а також які права, свободи та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 були порушені Головним управлінням, як суб`єктом, який здійснює владно-управлінські функції; що Порядок виплати компенсації за 2014-2015 роки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105, втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2019 №307; що у зв`язку з цим Головне управління залучене у справу як третя особа на стороні боржника безпідставно;

6.Учасники провадження у справі про банкрутство, які приймали участь у розгляді заяви ОСОБА_1 заяв по суті вимог і заперечень до суду не надсилали.

7. У ході розгляду вимог по суті від заявника надійшло клопотання від 26.11.2020 (вх.суду №18522/20 від 27.11.2020, а.с.99 т.35) про уточнення вимог, у якій він просив визнати вимоги на суму 146 868,06 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів підприємства-банкрута. Заяву не було розглянуто у зв`язку з відкладенням розгляду справи на 08.12.2020 і витребуванням від ліквідатора банкрута документів. Зокрема ухвалою суду від 27.11.2020 ліквідатора банкрута було зобов`язано надати суду: штатний розпис Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", який був чинний у період з 06.10.2013 до 18.03.2015; усі накази про призначення і звільнення ОСОБА_4 ; довідку про здійснені ОСОБА_4 виплати за період з 01.10.2013 до 18.03.2015.
Ліквідатор банкрута листом від 07.12.2020 (вх.суду №19040/20 від 07.12.2020, а.с.136 т.35) на виконання ухвали суду від 27.11.2020 надіслав витребувані документи.
08.12.2020 заявник подав безпосередньо у судовому засіданні клопотання від 08.12.2020 (зареєстровано судом за №19304/20 від 10.12.2020, а.с.161 т.35) про уточнення заявлених вимог, у якому пояснив, визнати поточні кредиторські вимоги ОСОБА_1 у сумі 298 429,28 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.
У судовому засіданні: представник боржника проти клопотання заперечив з тих підстав, що останнє подано заявником без дотримання норм ГПК України, зокрема, заявник мав направити копію клопотання з доданими до нього документами іншим учасникам справи, заяву подано після початку розгляду спору по суті; представники Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишили вирішення клопотання на розсуд суду; прокурор Військової прокуратури Черкаського гарнізону проти задоволення клопотання заперечив, підтримав позицію представника боржника.
Заслухавши думку учасників справи, суд, у судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати ухвалив: залишити заявлене клопотання без розгляду, оскільки його подано після закінчення установленого законом строку (ч.3 ст.46 ГПК України), оскільки отримання відповіді на надісланий після відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 запит не є поважною причиною пропуску строку, оскільки порядок отримання доказів, які у заявника відсутні на момент подачі позову, передбачено ст.110, ст.111, ч.3 ст.80 ГПК України.
Оскільки питання по заяві від 26.11.2020 (вх.суду №18522/20 від 27.11.2020, а.с.99 т.35) не було вирішено ухвалою суду, оскільки заявник підтримав вимоги заявлені у первісній заяві і не наполягав на прийнятті заяви від 26.11.2020, суд вважає, що заява від 26.11.2020 підлягає залишенню без розгляду, оскільки її подано після закінчення установленого законом строку (ч.3 ст.46, ч.2 ст.118 ГПК України) та оскільки її не надіслано іншим учасникам справи.

8.Учасники провадження у справі про банкрутство боржника, які не прибули у судове засідання, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак участі своїх повноважних представників у судовому засіданні не забезпечили, про причини неявки до суду не повідомили.
Явка учасників справи, представники яких не з`явились, обов`язковою не визнавалась.
Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.
При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

9.Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд
встановив наступне.
08.12.2004 за №596 наказом Міністра оборони України розформовано 470 управління начальника робіт; утворено на основних фондах, оборотних коштах та інших цінностях, які відображені у самостійному балансі вказаного управління, Державне підприємство "Черкаське будівельно-монтажне управління"; останнє функціонально підпорядковано Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України; затверджено Статут Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", визначено останнє правонаступником 470 управління начальника робіт; призначено ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки директора вказаного підприємства до укладення контракту з керівником в установленому чинним законодавством України порядку (а.с.145 т.35).
01.02.2005, згідно з наказом директора Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" від 01.02.2005 за №1, ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків директора підприємства з на підставі контракту від 01.02.2005, укладеного з Міністерством оборони України (орган управління майном) на термін до 01.02.2010 (а.с.147 т.35).
26.08.2010 за №41 наказом директора Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" ОСОБА_1 з 26.08.2010 прийнято на посаду заступника директора з окладом 3501 грн. на місяць (а.с.148 т.35).
31.12.2010 за №68 наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" визначено, що з 31.12.2010 посаду заступника директора, яку займає ОСОБА_1 , слід рахувати як заступник директора-головний інженер з виконанням обов`язків; оплата згідно штатного розкладу (а.с.149 т.35).
21.02.2011 ухвалою суду порушено провадження у справі про банкрутство боржника.
02.09.2011 ухвалою суду ОСОБА_1 визнано кредитором боржника на суму 12 233,94 грн., які підлягають погашенню у другу чергу.
06.10.2014 за №8-к наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" ОСОБА_1 з 06.10.2014 звільнено з посади заступника директора-головного інженера на підставі з п.3 ст.40 КЗпП України за невиконання обов`язків; виплачено компенсацію за невикористану основну відпустку за період з 26.08.2011 по 25.08.2014 за 72 календарні дні; за період з 25.08.2014 по 06.10.2014 за 3 календарні дні (загальна компенсація за невикористану основну відпустку складає 75 днів) (а.с.150 т.35).
Згідно з п.1 Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 "Про часткову мобілізацію" постановлено: оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію (далі - мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом; здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України…
22.01.2015 рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси у справі №712/13981/14ц, провадження №2/712/205/15 (т.36 а.с.24) (залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 30.07.2015) ОСОБА_1 поновлено на роботі заступником директора-головним інженером на Державному підприємстві "Черкаське будівельно-монтажне управління"; стягнуто з Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 2164,00 грн.; "рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця підлягає до негайного виконання".
У цьому рішенні суд установив та прийшов до таких висновків: "Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. З у рахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи. Із наданої суду довідки про середню заробітну плату позивача розмір його заробітної плати за серпень, вересень 2014 року склав 1150 грн. Середньоденна заробітна плата становить 27 грн. 40 коп. виходячи з розрахунку 1150 : 42 робочі дні = 27,40, час вимушеного прогулу на день винесення судового рішення - 79 днів, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме 2164 грн. ( 27,40 грн. х 79 днів)".
17.03.2015 за №04-к наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" вирішено: поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора-головного інженера з 06.10.2014, виплатити останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.10.2014 по 17.03.2015, з оплатою на рівні ставки заступника директора по загальним питанням; у зв`язку з відсутністю організаційних умов, а саме у штатному розписі відсутня посада заступника директора-головного інженера та відповідні посадові обов`язки, в організації не передбачено виконання відповідної роботи, встановити з 17.03.2015 простій у роботі заступника директора-головного інженера ОСОБА_1 , оплату праці проводити згідно тарифної ставки заступника директора по загальним питанням; час постою з 10.10.2014 оплачувати з розрахунку двох третин ставки, призначеної цим наказом; попередити ОСОБА_1 про наступне вивільнення (звільнення) з 18.05.2015 у зв`язку з ліквідацією (відсутністю) посади заступника директора-головного інженера за штатним розписом; при проведенні нарахувань та виплат ОСОБА_1 врахувати виплату вихідної допомоги при звільненні 06.10.2014 (а.с.151 т.35).
18.03.2015 згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 за №50, виданого на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015, "військовозобов`язаного ОСОБА_1 призвано за мобілізацією до ІНФОРМАЦІЯ_4 " (а.с.9 т.35).
Станом на 18.03.2015 згідно з довідкою, створеною Державним підприємством "Черкаське будівельно-монтажне управління" у особі його ліквідатора, арбітражного керуючого Звездічева М.О., без дати і номеру про середню заробітну плату ОСОБА_1 "середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 виходячи з виплат за останні два календарні місяці, зо передують події (18 березня 2015 року) становить 27, 40 грн." (а.с.119 т.35). Довідку обґрунтовано тим, що "в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року у справі №712/13981/14ц зазначено, що із наданої суду довідки про середню заробітну плату позивача розмір його заробітної плати за серпень, вересень 2014 року склав 1150,00 грн.. Середньоденна заробітна плата становить 27,40 грн. виходячи з розрахунку 1150/42 робочі дні."
19.03.2015 за 05-к наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" з 19.03.2015 ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку, але не більше одного року (а.с.153 т.35).
30.03.2015 за №06-к наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" внесено зміни до наказу від 17.03.2015 №04-к, зокрема: п.1 викладено у новій редакції, згідно з яким вирішено: поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора-головного інженера з 06.10.2014, виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.10.2014 по 17.03.2015; п.2 наказу викладено у редакції, за яким вирішено: у зв`язку з відсутністю організаційних умов, а саме у штатному розписі відсутня посада заступника директора-головного інженера та відповідні посадові обов`язки, в організації не передбачено виконання відповідної роботи, встановити з 17.03.2015 у роботі заступника директора-головного інженера простій не з вини працівника, оплату праці якого має проводитися згідно тарифної ставки заступника директора із загальних питань; пункт 3 наказу викладено у новій редакції, згідно з яким вирішено: відповідно до ст.113 КЗпП час простою оплачувати ОСОБА_1 з розрахунку двох третин ставки, призначеної цим наказом (а.с.154 т.35);
17.08.2017 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Черкаській області Шевченко М.В. складено припис №23-01-82/1174-0798 за результатами позапланової перевірки Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" щодо додержання законодавства про працю приписано (зокрема): забезпечити складення графіку погашення виплати заборгованості із заробітної плати за період з 01.11.2015 по 30.09.2017 (термін виконання 27.10.2017, постійно); забезпечити своєчасність виплати поточної заробітної плати (термін виконання 27.10.2017, постійно); забезпечити дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті індексації заробітної плати працівникам Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" відповідно ст.115 КЗпП України (термін виконання 27.10.2017, постійно); забезпечити дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті заробітної плати працівникам Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" за понаднормові годи відповідно ст.115 КЗпП України (термін виконання 27.10.2017, постійно) (а.с.117 т.35).
16.10.2018 постановою суду боржника визнано банкрутом, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Звєздічева М.О.
22.10.2018 за №36-к видано наказ Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", згідно з яким арбітражний керуючий Звєздічев М.О. приступив до виконання обов`язків ліквідатора підприємства на підставі постанови Господарського суду Черкаської області від 16.10.2018 (а.с.155 т.35).
25.10.2018 листом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" від 25.10.2018 №178 ОСОБА_1 попереджено про те, що останній підлягає звільненню із займаної посади з 31.12.2018 згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією підприємства (а.с.156, 157 т.35).
30.10.2018 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №6/3/1174 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.03.2015 (а.с.11 т.35).
08.01.2019 наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління"№45-к ОСОБА_1 звільнено з 08.01.2019 з посади заступника директора-головного інженера на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства; зобов`язано бухгалтерію відповідно до п.6.1.5 Розділу 6 Колективного договору між трудовим колективом та адміністрацією Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та провести повний розрахунок відповідно до чинного законодавства.
Поштове відправлення ОСОБА_1 вручено не було та повернуто відправнику поштою у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.158,159 т.35).
08.01.2019 наказом Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" №45-к 08.01.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора-головного інженера у зв`язку з ліквідацією підприємства, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України; доручено бухгалтерії відповідно до п.6.1.5 Розділу 6 Колективного договору між трудовим колективом та адміністрацією Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та провести повний розрахунок відповідно до чинного законодавства (а.с.10 т.35).
20.07.2020 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №6/3/977 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.03.2015 (а.с.12 т.35).
07.08.2020 згідно з довідкою Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" середньоденна заробітна плата (дохід) ОСОБА_1 за 2018 рік становить 204,29 грн. (а.с.8 т.35).
Станом на 20.11.2020 згідно з довідкою Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" без дати і номеру "Про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 18.03.2015 по 08.01.2019, враховуючи вихідну допомогу", боржником було нараховано заробітної плати в розмірі 127 756,74 грн. (з яких сума заробітної плати без врахування обов`язкових відрахувань складає 105 012,49 грн.); було нараховано вихідної допомоги в розмірі 13 044,15 грн. (з яких сума вихідної допомоги без врахування обов`язкових відрахувань складає 10 500,54 грн.), було виплачено заробітну плату у сумі 9 117,98 грн.). У зв`язку з чим заборгованість по заробітній платі складає 95894,51 грн. та заборгованість з виплати вихідної допомоги складає 10500,54 грн. (а.с.120 т.35).
07.12.2020 згідно з наданою ліквідатором Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" довідкою без дати і номеру, у період з 01.10.2013 по 18.03.2015 ОСОБА_1 було нараховано: у жовтні-грудні 2013 року 6600,00 грн., з яких виплачено 5408,04 грн.; у січні листопаді 2014 року 19353,20 грн., з яких виплачено 16175,3 грн.; у грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року нарахування та виплати не проводилися; у березні 2015 року нараховано 3686,20 грн., з яких виплачено 2965,18 грн. (а.с.160 т.35).
22.12.2020 платіжним дорученням №59 боржником на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 6472,67 грн. із зазначенням у призначенні платежу: "Поповнення рахунку ОСОБА_1 , Часткове погашення кредиторських вимог 1 черги (вихідна допомога) у справі №01/5026/333/2011" (а.с.4 т.36).
22.12.2020 платіжним дорученням №58 боржник перерахував на рахунок Грищенка О.В. 59 110,65 грн. (призначення платежу: "Поповнення рахунку Грищенко О.В., Часткове погашення кредиторських вимог 1 черги у справі №01/5026/333/2011") (а.с.5 т.36).
08.02.2021 згідно з довідкою Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління" сума заборгованості перед ОСОБА_1 становила: по заробітній платі 95864,51 грн.; з вихідної допомоги 10500,54 грн. Платіжними дорученнями від 22.12.2020 №58, 59 було частково погашено вимоги останнього з виплати вихідної допомоги у сумі 6472,67 грн., а також з виплати заробітної плати у сумі 59110,65 грн.. Борг Підприємства перед заявником становить: з виплати заробітної плати 36783,50 грн., з виплати вихідної допомоги 4027,87 грн. (а.с.23 т.36).
10.Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ч.6 ст.12 господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";
п.3 ч.3 ст.162. Позовна заява повинна містити: 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
10.1. Відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства:
ст.1 (…) кредитор - юридична або фізична особа (…), які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; (…) поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;
ч.1 ст.2 Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України;
ч.14 ст.39. З моменту відкриття провадження у справі (...) пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом;
ч.4 ст.60. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження; за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів; вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу (…);
ч.1 ст.61. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; (…) веде реєстр вимог кредиторів (…);
п.1 ч.1 ст.64. Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку встановленому цим Кодексом; при цьому: у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута (…),а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
10.2. Згідно з Кодексом законів про працю України:
ст.44. При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
ч.1 і 2 ст.119. На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
ч.3 і 4 ст.119 (чинні на час призову ОСОБА_1 ). За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік.
ч.3 ст.119 (чинна на час прийняття рішення) За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". (Частину четверту статті 119 виключено на підставі Закону № 1769-VIII від 06.12.2016).
ст.94. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (…);
ст.95 (…) Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку;
ч.1, 2 і 6 ст.235. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
10.3. Частина 3 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за військовослужбовцями строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, які до призову працювали на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності і господарювання, зберігається при звільненні з військової служби право на працевлаштування їх в тримісячний строк на те ж підприємство, в установу чи організацію або їх правонаступники на посаду, не нижчу за ту, яку вони займали до призову на військову службу (…);
ч.2 ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
10.4. Порядок виплати компенсації за 2014-2015 роки підприємствам, установам, організаціям, фермерським господарствам, сільськогосподарським виробничим кооперативам незалежно від підпорядкування і форми власності та фізичним особам - підприємцям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105 (на який посилається заявник) втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10.04.2019 №307 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".
10.5. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
п.1. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: в) виконання працівниками державних і громадських обов`язків у робочий час; ї) залучення працівників до виконання військових обов`язків;
абз.1 п.2. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
абз.2 п.2. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.
абз.3 п.2. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
абз.4 п.2. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
абз.7 п.2. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.
абз.3 п.4. Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
абз.4 п.4. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.
абз.5 п.4. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.
абз.2 п.8. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

11.Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.
11.1. Згідно із ст.44 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 має право на виплату вихідної допомоги при звільненні.
Однак вимоги щодо її визнання та щодо її розміру заявником не заявлено. Боржник пояснює суду, що ним за період з 01.03.2015 до 31.01.2019 нараховано ОСОБА_1 10 500,54 грн. вихідної допомоги при звільненні (т.36 а.с.1 зворот), які заявник у справу не заявляє. Дана обставина має значення для вирішення спору, оскільки боржник надає суду докази виплати ОСОБА_1 22 грудня 2020 року 6472,67 грн. вихідної допомоги (т.36 а.с.4)
Судом вказана сума у розрахунках при прийняття цього рішення не враховується.
11.2. Згідно із ч.2 ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" і ст.119 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 має право на збереження місця роботи і середнього заробітку, який підлягає виплаті щомісячно у встановлені строки. Оскільки така виплата у період з 18.03.2015 до 22.10.2018 здійснена частково ОСОБА_1 має право на її стягнення у примусовому порядку.
Так як в даному випадку обчислення середньої заробітної плати ОСОБА_1 здійснюється не для таких випадків як: а) оплата часу відпусток, б) виплата компенсації за невикористані відпустки, в) працівникові, який пропрацював на підприємстві … менше року, то вона обчислюється відповідно до абз.3 п.2 Порядку (виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата). Однак ОСОБА_1 боржником не здійснювались виплати заробітної плати у січні і лютому 2015 року (які передують події 18.03.2021), як не здійснювались вони і у листопаді та грудні 2014 року, тому у ОСОБА_1 відсутній розрахунковий період, що є підставою для застосування абз.7 п.2 і абз.3 і 5 п.4 Порядку, згідно з якими "розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу", "нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду".
У штатному розписі боржника на час поновлення ОСОБА_1 на посаді судом 22.01.2018 була відсутня посада заступника директора-головного інженера та відповідні посадові обов`язки, тому суд погоджується з висновком боржника у наказі від 17.03.2015 за №04-к про необхідність проводити оплату праці ОСОБА_1 згідно тарифної ставки заступника директора по загальним питанням, однак не з 17.03.2021, а з моменту негайного поновлення на роботі судом.
Зокрема, суд у цій справі вважає, що оскільки поняття "негайного виконання" і поняття "в межах одного місяця" несумісні ("негайне" виконання передбачає у часі відразу після проголошення рішення, а виконання "в межах одного місяця" передбачає в будь-який інший час протягом місяця), оскілки закон імперативно визначає обов`язок "негайного виконання" судового рішення про поновлення на роботі, то суд вважає, що згідно з рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від у справі №712/13981/14ц воно негайно мало бути виконано в частині "поновлення на роботі" і негайно виконано в частині "стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця".
Принагідно суд зазначає, що згідно із ст.235 КЗпП України "працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір", тобто поновлення ОСОБА_1 відбулося не на підставі наказу від 17.03.2015 №04-к, а на підставі рішення суду від 22.01.2015 у справі №712/13981/14ц. Зволікання боржника у видачі наказу до 17.03.2015, юридична потреба якого є чисто формальна, не має значення для факту поновлення на роботі
Тарифна ставка заступника директора по загальним питанням з 01.10.2015 складає у січні і лютому 2015 року 5850 грн. (т.35 а.с.140). У січні 2015 року 20 робочих днів та 20 у лютому, разом 40 робочих днів. Отже середньоденна заробітна плата відповідно до абз.2 п.8 Порядку складає: 5850 х 2 / 40 = 292,50 грн.
11.3. Заявник згідно з розрахунком (т.35 а.с.4) заявляє вимоги за період з 18.03.2015 (10 робочих днів) до 22.10.2018 (15 робочих днів) на загальну суму 227 300,38 грн., з них: середнього заробітку на суму 175186,75 грн.; суму компенсації втрати частину доходів на суму 52 113,63 грн.
З огляду на заявлену суму вимог у прохальній частині заяви 227 300,38 грн. та зрозумілість для суду у цій справі розрахунку цієї суми, відсутність ухвал про прийняття до розгляду заяв про зміну предмету (по сумі вимог, періоду розрахунку тощо), то суд при прийнятті рішення виходить з періоду у первісному розрахунку (т.35 а.с.4), тобто з 18.03.2015 до 22.10.2018, хоча у самій заяві вказується і інший період з 01.05.2016 до 08.01.2019 і ніші періоди розрахунку вказані у інших заявах та поясненнях представника заявника у судовому засіданні.
11.4. Середня заробітна плата ОСОБА_1 за заявлений період з 18.03.2015 до 22.10.2018 складає 292,50 х 899 (199 +251 +248 +201) = 262957,50 грн.
Виплачено ОСОБА_1 до 31 грудня 2018 року 8605,19 (2965,18 +546,06 +468,04 +520,05 +598,06 +693,04 +530,82 +546,06 +546,06 +598,06 +593,76, помісячний розмір виплат сторонами не заперечується, однак сума 9117,98 у розрахунку боржника є арифметично невірною)
Виплачено ОСОБА_1 боржником 22 грудня 2020 року 59110,65 грн. кредиторських вимог першої черги (т.36 а.с.5) (та 6472,67 грн. вихідної допомоги щодо якої суд надав свою оцінку у п.11.1).
Отже сума вимог середнього заробітку за період з 18.03.2015 до 22.10.2018, яка підлягає визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів та погашенню у першу чергу складає 195241,66 (262957,50 8605,19 5911065) грн.
11.5. При цьому суд зазначає, що вимоги ОСОБА_1 на суму 12233,94 грн., які визнані ухвалою суду від 02.09.2011, при обчисленні сум, належних ОСОБА_1 для визнання згідно з поданою заявою, судом не враховуються (тобто підлягають виплаті, якщо не були погашені до18.03.2015).
11.6. Також заявник має право на "компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати" відповідно до ст.1 і 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", яка обраховується відповідно до ст.4 цього закону.
11.7. Однак заявником не надано суду обґрунтованого розрахунку суми цієї компенсації за період саме з 18.03.2015 до 22.10.2018, який є предметом первісної заяви.
Так первісний розрахунок (т.35 а.с.4) взагалі не містить вказівки на те, у який спосіб здійснено обчислення, та здійснений виходячи із середньої заробітної плати 204,29 за день. Тобто розрахунок є невірним.
Розрахунок доданий до не прийнятої до розгляду заяви про уточнення вимог (т.35 а.с.171-195) як розраховано за інший період, у межах якого розглядаються вимоги, так і не може прийматися до розгляду у зв`язку з ухвалою суду про залишення заяви, до якої він доданий, без розгляду (протокол від 08.12.2020, т.35 а.с.202-204).
Розрахунок боржника у формі довідки від 08.02.2021 (т.36 а.с.23) також є невірним, оскільки здійснений виходячи із середньої заробітної плати 27,40 грн. за день.
До функцій суду віднесено оцінка наявних у справі доказів та перевірка обґрунтованості і правильності розрахунків, але не проведення "перерахунків" належних до стягнення сум за позивача.
Закон передбачає (п.3 ч.3 ст.162 ГПК України) що позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. Суд вважає, що ОСОБА_1 без не надав суду обґрунтованого розрахунку суми компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати у розмірі 52113,63 грн. та не довів їх у встановленому законом порядку (тобто вимоги не доведені, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги про їх визнання і включення до реєстру вимог кредиторів необхідно відмовити.

12. Суд відхиляє доводи боржника про те, що обчислення середньої заробітної плати має бути здійснено із суми 27,40 грн., визначеної рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22.01.2015у справі №712/13981/14ц, оскільки у останньому "два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата" це є серпень і вересень 2014 року, які передують звільненню 06.10.2014. У даному ж випадку це є січень і лютий 2015 року, які передують звільненню 19.03.2015.
Решту доводів і поданих учасниками справи доказів, які судом не прийнято або відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Керуючись ст.234, 235 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву ОСОБА_1 без дати і номеру задовольнити частково.
Визнати вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на суму 195 241,66 грн. середнього заробітку за період з 18.03.2015 до 22.10.2018, яка підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів та погашенню у першу чергу.
У решті вимог відмовити.

Ухвала суду набрала законної сили 05.03.2021. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено і підписано 05.03.2021.
Направити цю ухвалу заявнику (Грищенку О.В.), ліквідатору банкрута, членам комітету кредиторів (5), Міністерству оборони України, Військовій прокуратурі Черкаського гарнізону, Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м.Київ), Головному управлінню Державної казначейської служби України у Черкаській області.

С у д д я Хабазня Ю.А.
Я-12