ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3417/20

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»,

м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експортмаш», м. Бровари

про стягнення 6 930,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експортмаш» (далі-відповідач) про стягнення 6 960,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 760 від 13.11.2018 та Додаткової угоди № 1 від 09.01.2019 до нього щодо поставки товару з порушенням строків, визначених умовами договору та додатковою угодою, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 6 930,00 грн. штрафу, нарахованого за прострочення виконання зобов`язання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2020 постановлено відкрити провадження у справі № 911/3417/20, здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено відповідачу строк для подання заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

06.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив № 3 від 04.01.2021 (вх. № 165/21) на позовну заяву, в якому відповідач заперечуючи проти позову стверджує про належне виконання відповідачем умов Договору поставки № 760 від 13.11.2018 та Додаткової угоди № 1 від 09.01.2018, дотримання відповідачем строків поставки товару та неправомірне нарахування позивачем штрафу.

21.01.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь вих. № 18-128 від 18.01.2021 (вх. № 1401/21) на відзив на позовну заяву, в якій позивач підтримуючи позовні вимоги стверджує на пропущення відповідачем строку поставки товару та нарахування у зв`язку з цим, штрафних санкцій.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 між Акціонерним товариством «Запорізький завод Феросплавів» (позивач/покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експортмаш» (відповідач/постачальник) укладений Договір поставки № 760.

Відповідно до умов п. 1.1 договору постачальник взяв на себе обов`язок в порядку та на умовах, визначених договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (товар), в асортименті та за цінами, визначеними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору.

Постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, визначений у додатку (специфікації) договору. Поставка товару здійснюється постачальником тільки після отримання покупцем письмового підтвердження про готовність товару до відвантаження, рахунку, видаткової накладної (п.п. 3.1, 3.3 договору).

Умовами п. 3.4 договору визначено, що разом із поставкою товару постачальник зобов`язується надати покупцю оригінали документів, а саме: рахунок-фактура, видаткова накладна на відпуск товару, акт приймання-передачі товару.

09.01.2019 між Акціонерним товариством «Запорізький завод Феросплавів» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експортмаш» (постачальник) укладена Додаткова угода № 1 до Договору поставки № 760, відповідно до умов п. 1 якої постачальник взяв на себе обов`язок передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно з переліком, в т.ч. вантаж для очищення ковша, у кількості 2 шт., загальною вартістю 1 155 000,00 грн. (без ПДВ), ПДВ 231 000,00 грн., всього 1 386 000,00 грн.

Між сторонами погоджено, що строк поставки товару визначений протягом 180 календарних днів з моменту відкриття акредитиву з правом дострокової поставки (п. 2 Додаткової угоди № 1 від 09.01.2019).

Поставка товару здійснюється на умовах DDP, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, склад покупця (п. 3 Додаткової угоди № 1 від 09.01.2019).

Відповідно до п. 12 договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.05.2019), даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчуються 31.12.2020, але раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

Так, за своєю правовою природою угода, яка відбулась між сторонами є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне визначення містить і частина друга статті 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу положень ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, з наявних в матеріалах справи Заяви на акредитив № 600/UAN/6676 та Довідки Банку-емітента від 14.07.2020 вбачається, що позивачем на виконання умов договору, 31.05.2019 було виконано обов`язок щодо відкриття акредитиву на суму 1 606 999,99 грн. на користь бенефіціару ТОВ «Експортмаш».

Згідно з наявними в матеріалах справи видаткової накладної № РН-0000326 від 26.11.2019 та Акту приймання-передачі товару від 28.11.2019, відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято товар - вантаж для очищення ковша, в кількості 2 шт. на загальну суму 1 386 000,00 грн., включаючи ПДВ. Як вбачається із наявної на видатковій накладній № РН-0000326 від 26.11.2019 примітці, ввезення товару здійснено 28.11.2019.

Однак, позивач стверджує про порушення відповідачем умов Договору поставки № 760 від 13.11.2018 та Додаткової угоди № 1 від 09.01.2019 до нього, в частині поставки товару в обумовлений умовами договору та додатковою угодою строки, у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування штрафу у розмірі 6 930,00 грн. за 1 календарний день.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 10.3 договору визначено, що у разі порушення строків поставки товару згідно з цим договором постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5 % від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10 % від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з цим, судом встановлено, що проведений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу є таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 251, 253, 549, 255, Цивільного кодексу України.

Так, як вже було встановлено судом, за наявними в матеріалах справи доказами, між позивачем та відповідачем погоджено, що строк поставки товару визначений протягом 180 календарних днів з моменту відкриття акредитиву (п. 2 Додаткової угоди № 1 від 09.01.2019).

Відповідно до Заяви на акредитив № 600/UAN/6676 позивачем на виконання умов договору, 31.05.2019 було виконано обов`язок щодо відкриття акредитиву на суму 1 606 999,99 грн. на користь бенефіціару ТОВ «Експортмаш».

Поставка товару відповідачем позивачу відбулась, 28.11.2019, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткова накладна № РН-0000326 від 26.11.2019 та Акт приймання-передачі товару від 28.11.2019.

Враховуючи наведе, позивач вважає, що відповідачем поставка товару мала бути здійснена не пізніше 26.11.2019, а отже відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання.

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, з урахуванням положень статті 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце виконання зобов`язання, починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, в цьому випадку, з наступного дня після відкриття акредитиву.

Отже, перебіг строку для відліку 180 календарних днів починається з наступного дня після відповідної календарної дати, з 01.06.2019 та закінчує свій перебіг 27.11.2019.

Тобто, фактично період прострочення виконання зобов`язань з поставки товару, розпочинає свій перебіг з 28.11.2019.

Поруч з цим, суд відзначає, що період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання.

У свою чергу, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст. 599 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Пунктом 1.9 Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.12.2013, № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення штрафу.

Таким чином, суд відзначає, що проведений позивачем розрахунок штрафу не відповідає наведеним вимогам, оскільки розрахунок проведено за 27.11.2019, тому що позивач вважає, що останній 180 календарний день для поставки припадає на 26.11.2019 (позивач починає рахувати строк поставки з 31.05.2019 (дата відкриття акредитиву).

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з викладеного, вимоги позивача щодо стягнення штрафу за порушення строків поставки за договором задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експортмаш» про стягнення 6 930,00 грн. штрафу, відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 01.03.2021.

Суддя О.О. Христенко