ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
01.03.2021р. Справа № 905/322/21
за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м.Київ
до боржника Фізичної особи підприємця Чередніченко Володимира Анатолійовича, м.Бахмут, Донецька область
Суддя Лейба М.О.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на не сплату боржником заборгованості за договором кредиту №б/н від 25.01.2019.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне:
За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами ч.3-4 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частинами 1, 2 4, 5 статті 91 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 N55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".
Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.07.2018 у справі №904/8549/17, за якою незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте є недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.
До заяви про видачу судового наказу доданні копії виписок по рахункам за період з 25.01.2019 по 12.01.2021, з 27.02.2019 по 20.01.2021.
Судом встановлено, що додана до матеріалів заяви копія виписки за період з 27.02.2019 по 20.01.2021 жодним чином не засвідчена, не містить відмітки про засвідчення копії документа, яка складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Копія виписки з 25.01.2019 по 12.01.2021 містять позначку лише про засвідчення останньої сторінки копій виписки.
Крім того, суд звертає увагу, що у заяві про видачу судового наказу боржником визначено Фізичну особу-підприємця Чередніченко Володимира Анатолійовича, однак згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що фізична особа-підприємець Чередніченко Володимир Анатолійович є припиненою.
З огляду на вказане надані виписки не можуть бути прийняті судом в якості доказів.
Враховуючи вище викладене заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості , підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст.76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Ухвала набрала законної сили 01.03.2021 та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба