ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1148/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 (суддя І.А. Малярчук, м. Одеса, повний текст складено 13.10.2020)

у справі №916/1148/20

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до відповідача Фізичної особи-підприємця Добрової Олени Володимирівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси

про виселення з нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі № 916/1148/20 відмовлено повністю у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Фізичної особи - підприємця Добрової Олени Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси про виселення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 31.12.2020 Військова частина НОМЕР_1 звернулась безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 11.01.2021.

Одночасно скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/1148/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 19.01.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1148/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

22.01.2021 матеріали сказаної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення Господарського суду Одеської області прийнято 07.10.2020, повний текст рішення складено 13.10.2020.

Отже, кінцевий строк для подання апеляційної скарги на вищезгадане рішення суду закінчився 02.11.2020, у той час як скаржник звернувся зі скаргою 31.12.2020, згідно з відбитком поштового штемпелю на конверті, в якому надійшла скарга, отже, апелянт пропустив строк звернення з апеляційною скаргою на вказане рішення суду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України вказав, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства - спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абз. 13 пп. 2.3 п. 2 мотивувальної частини).

Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абз. 8 пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 № 5-р/2020).

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v.Ukraine), заява № 3236/03, п. 40, 41, від 03.04.2008).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви N 17160/06 та N 35548/06, п. 34, від 20.06.2011).

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи, і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.
За умовами пункту 1 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як на причину пропуску строку апеляційного оскарження скаржник послався на введення у військовій частині обмеження робочого часу, враховуючи що на той період кожен місяць зростало поширення короновірусної хвороби (COVID-19). На підтвердження викладеного скаржником додано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2020 №225.

Розглядаючи клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення та оцінюючи поважність вказаних ним причин пропуску такого строку, судова колегія виходила з наступного.

Як зазначено в апеляційній скарзі, Військова частина НОМЕР_1 отримала повний текст рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у даній справі 05.11.2020.

Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.10.2020 №225 Про проведення в дію плану проведення протиепідемічних заходів з приводу 3 випадків захворювання на COVID-19 серед особового складу частини, на який посилається скаржник, будь-яких обмежень робочого часу даний наказ не містить.

Отже, скаржник намагався ввести суд в оману щодо дійсних причин пропуску процесуального строку апеляційного оскарження вказаного судового рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення 07.10.2020 представник позивача Галімон Н.А. приймав участь у даному судовому засіданні, а отже, Військова частина НОМЕР_1 була обізнана про прийняття цього рішення.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20 було оприлюднено 16.10.2020.

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

За таких обставин, об`єктивна можливість ознайомитись з повним текстом рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень, залежала виключно від волевиявлення скаржника, однак наданими процесуальними права апелянт не скористався.

Відтак, у разі добросовісного користування своїми правами позивач міг ознайомитися з повним текстом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, починаючи з 16.10.2020. Натомість, навіть отримавши повний текст рішення 05.11.2020, Військова частина звернулась з апеляційною скаргою аж 31.12.2020, тобто майже через два місяці.

Враховуючи вищевикладене, наведені скаржником обставини не були визнані судом апеляційної інстанції поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20, у зв`язку з чим ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20 залишено без руху; встановлено Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (вказати інші підстави для поновлення строку); роз`яснено Військовій частині НОМЕР_1 , що якщо не будуть усунуті недоліки у встановлений судом строк, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу. 19.02.2021 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання апелянта про відновлення строку на апеляційне оскарження, в якому Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Крім того, враховуючи, що дана військова частина є бюджетною установою, її діяльність безпосередньо залежить від надходження коштів згідно з кошторисними призначеннями на рахунок військової частини з Державного бюджету України через постачальні органи.

Щодо цих посилань скаржника суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX скасовано правову норму щодо автоматичного продовження процесуальних строків на час дії карантину та встановлено, що відповідні строки, які автоматично продовжувались на час дії карантину, закінчуються через 20 днів після набрання цим законом чинності, тобто 06.08.2020.

Відтак, скаржник не обґрунтував із наданням належних та достовірних доказів, яким чином дія адаптивного карантину завадила йому вчасно оскаржити рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20. Так само апелянт не обґрунтував неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою на вказане рішення суду через ймовірну відсутність необхідних коштів на рахунку Військової частини НОМЕР_1 , оскільки до апеляційної скарги було надано платіжне доручення №30 від 05.11.2020 про сплату судового збору 3153 грн. за перегляд рішення у справі №916/1148/20 Південно-західним апеляційним господарським судом.

За таких обставин Військовою частиною НОМЕР_1 не надано доказів на підтвердження об`єктивних перешкод для своєчасного вчинення відповідної процесуальної дії, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення пропущеного скаржником строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19 та від 21.01.2021 у справі № 918/87/20.

Відповідно до частини четвертої статті 260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Враховуючи те, що вказані скаржником у клопотанні, яке надійшло на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 27.01.2021, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 232-235, 256, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1148/20.

Апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами повернути Військовій частині НОМЕР_1 .

Справу №916/1148/20 повернути Господарському суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран