РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021Справа № 910/18693/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національний авіаційний університет

про визнання незаконними дій та звільнення від зобов`язання

Представники:

від позивача: Кудрицький Р.П.;

від відповідача: Максюта Е.А., Васильєва Т.С.;

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі-відповідач), в якому просить суд:

- визнати незаконними вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" щодо здійснення оплати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, які були викладені в листі від 21.10.2020 № 30-06/9158 та листі від 26.10.2020 № 30-05/9331;

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" на звільнення від обов`язку сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 на весь час, протягом якого майно не може бути використане товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" через обставини, за які товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" не відповідає.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2006 між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна загальною площею 1193, 4 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, та як зазначає позивач, останній не мав права використовувати об`єкт оренди за його цільовим призначенням через запроваджені Урядом обмеження та заборони, спричинені коронавірусом, та, відповідно, був звільнений від сплати орендної плати на період дії карантину. Проте, відповідачем в порушення норм законодавства було надіслано позивачу вимоги про сплату орендної плати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.01.2021. Зокрема, залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національний авіаційний університет.

22.12.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, зокрема зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 визначено, що від орендної плати звільняються орендарі згідно з додатком № 1 до постанови, проте відповідно до договору оренди (в редакції договору № 2739/1 від 12.06.2007) майно передавалося в оренду позивачу з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу), тож розміщення нічних клубів не зазначено в жодному з додатків до вказаної постанови, як підставу для звільнення позивача від сплати орендної плати.

13.01.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Національного авіаційного університету надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначає, що університетом, як балансоутримувачем приміщення переданого позивачу в оренду було здійснено перевірку стану його використання та встановлено, що таке приміщення не використовується, будь-яка діяльність не ведеться. Також, третя особа зазначає, що оскільки вона є лише балансоутримувачем приміщення і не є стороною договору, а тому не може втручатися в договірні відносини, які виникли між позивачем та відповідачем.

У судовому засіданні 14.01.2021 оголошено перерву до 11.02.2021.

21.01.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд:

- визнати незаконними вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" щодо здійснення оплати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, які були викладені в листі від 21.10.2020 № 30-06/9158 та листі від 26.10.2020 № 30-05/9331;

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" на звільнення від обов`язку сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 на весь час, протягом якого майно не може бути використане товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" через обставини, за які товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" не відповідає;

- визнати припиненими зобов`язання ТОВ "Форсаж Клуб" щодо сплати орендних платежів по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739, який був укладений 21.02.2006 між ТОВ "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву з 17.03.2020 по 20.01.2021.

01.02.2021 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав пояснення щодо способу захисту, в яких зазначає, що відповідно до приписів ст. 762 Цивільного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 позивач є особою, яка звільнена від обов`язку здійснювати орендну плату за договором оренди.

10.02.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав клопотання, в якому у зв`язку з завантаженістю юридичного відділу, участю представників в інших судових засіданнях, просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судовому засіданні 11.02.2021 розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд відмовив у її прийнятті (мотиви викладені в ухвалі суду від 11.02.2021).

Також, у судовому засіданні 11.02.2021 розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначив, що юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді. Крім цього, на підтвердження зазначених у клопотанні обставин відповідачем не надано жодних доказів. Таким чином, суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/18693/20 призначено на 18.02.2021.

18.02.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується, зокрема телефонограмою.

Приймаючи до уваги, що представник третьої особи був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників третьої особи не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.02.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.02.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (далі - орендар) укладено договір оренди № 2739 нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 242, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне рухоме майно - двоповерхову окремо розташовану будівлю їдальні-кафе (далі - майно) загальною площею 1193,4 квадратних метри, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету (далі - балансоутримувач), вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.10.2005 року становить 2 010 000, 00 грн - І та ІІ поверх, 556 000, 00 грн - підвал. Майно передається в оренду з метою використання як:

- допоможні приміщення (підвал) - 393, 2 кв.м.;

- кафе з правом продажу товарів підакцизної групи - 409, 1 кв.м.;

- центр відпочинку молоді - 391, 1 кв. м.

Згідно п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1. договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - грудень 2005 року - 23 583, 51 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.3. договору, перерахування здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином: 50 % орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету; 50 % орендної плати перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

За умовами п. 5.10 договору, орендар зобов`язаний забезпечувати доступ в приміщення працівників орендодавця та балансоутримувача для необхідного огляду та перевірки використання орендованого майна у відповідності до умов цього договору.

Цей договір укладений строком на 5 (п`ять) років, що діє з 21.02.2006 року по 21.02.2011 року та на підставі п. 10.5. договору дію цього договору пролонговано до 21.02.2016 року (п. 10.1. договору в редакції договору № 2739/02 від 30.12.2007 про внесення змін до договору оренди № 2739 нерухомого майна від 21.02.2006).

12.06.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (далі - орендар) укладено договір № 2739/01 про внесення змін до договору оренди № 2739 нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 242, відповідно до якого сторони вирішили п. 1.1. договору викласти в наступній редакції:

1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе (далі - майно) загальною площею 1193,4 квадратних метри, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету (далі - балансоутримувач), вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.10.2005 року становить 2 010 000, 00 грн - І та ІІ поверх, 556 000, 00 грн - підвал. Майно передається в оренду з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу).

Крім того, сторони вирішили п. 3.1. договору викласти в наступній редакції: Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку- січень 2007 року - 60 932, 29 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з введенням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою заборонено з 17.03.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо) позивачем видано наказ № 17/03-20 від 17.03.2020 про припинення діяльності нічного клубу ТОВ "Форсаж Клуб", який знаходиться в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а, яке було передано в оренду згідно договору оренди № 2739 до моменту скасування вказаного карантину відповідним рішенням (постановою) Кабінету Міністрів України.

Тож, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою було запроваджено карантин на усій території України з 12.03.2020 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" було надіслано на адресу відповідача лист № 20/03 від 20.03.2020, в якому позивач зазначає, що у зв`язку з забороною Кабінетом Міністрів України роботи ресторанів та концертно-видовищної діяльності позивач не може використовувати майно, яке було передано йому в оренду за цільовим призначенням, відтак позивач повідомив відповідача, що не буде здійснювати орендні платежі по договору в період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та підтвердив проведення оплати експлуатаційних та операційних витрат (електроенергія, водопостачання).

З матеріалів справи вбачається, що в квітні 2020 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було проведено огляд державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Національного авіаційного університету, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, орендарем якого є ТОВ "Форсаж Клуб" (договір № 2739 від 21.02.2006). За результатами огляду щодо використання орендованого державного нерухомого майна встановлено, що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду орендованого державного майна.

Так, листом № 15/06 від 15.06.2020 позивач повторно звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просив відповідача прийняти позитивне рішення щодо звільнення ТОВ "Форсаж Клуб" від орендної плати за майно, визначене в договорі оренди на час режиму карантину, який був встановлений Кабінетом Міністрів України для роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо). До вказаного листа позивачем в тому числі було додано сертифікат № 3100-20-0632 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України 12.05.2020 листом № 560/05-4.

Листом № 30-06/9158 від 21.10.2020 відповідач надав відповідь на вищезазначені листи позивача, в якому повідомив, що відповідно до договору № 2739 від 21.02.2006 майно передане в оренду ТОВ "Форсаж Клуб" з метою розміщення нічного клубу та зазначений вид діяльності за користування нерухомим державним майном не входить до жодного переліку із додатків до Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, у зв`язку з чим відповідач відмовив позивачу у звільненні від нарахування орендної плати на період карантину та вимагав у 10 - денний строк сплатити до державного бюджету заборгованість з орендної плати, яка станом на 15.10.2020 становить 589 106, 01 грн та пеню 17 324, 76 грн.

Крім того, відповідачем було надіслану на адресу позивача лист № 30-05/9331 від 26.10.2020, в якому відповідач вимагав сплатити протягом 10 днів заборгованість з орендної плати у розмірі 589 106, 01 грн та пеню у сумі 15 393, 26 грн.

Також, листом № 30-06/10101 від 18.11.2020 відповідач повторно зазначив, що згідно постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 від орендної плати за користування нерухомим майном звільняються орендарі, які орендують приміщення з метою організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності, проте розміщення нічних клубів не зазначено в жодному із додатків вказаної постанови. Крім того, відповідач зазначив, що акт огляду не є основним підтверджуючим документом щодо невикористання об`єкту оренди на весь час дії карантину.

З матеріалів справи вбачається, що Національним авіаційним університетом було надіслано позивачу лист № 06-03/2838 від 19.11.2020, в якому він повідомив про наявність заборгованості зі сплати орендної плати за договором № 2739 від 21.02.2006 на суму 1 280 646, 96 грн та просив у десятиденний строк погасити вказану заборгованість.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 26.11.2020 Національним авіаційним університетом було проведено огляд орендованого ТОВ "Форсаж Клуб" державного майна що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, за результатами якого встановлено що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає що оскільки основною діяльністю ТОВ "Форсаж Клуб" є організація розважальної діяльності, останній не мав права використовувати майно за його цільовим призначенням під час карантину, тож позивач не здійснював підприємницьку діяльність з використання орендованих приміщень за договором № 2739 від 21.02.2006 з 17.03.2020 у зв`язку з запровадженням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 на території України карантину.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору оренди № 2739 від 2102.2006 (зі змінами) передано в строкове платне користування державне рухоме майно - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе загальною площею 1193,4 кв м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету.

Вказане нежитлове приміщення передано позивачу в оренду з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу).

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (в редакції постанови КМУ № 215 від 16.03.2020) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Зокрема, вказаною постановою заборонено:

- з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

- з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

З матеріалів справи вбачається, що, у зв`язку з веденням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, позивачем було видано наказ № 17/03-20 від 17.03.2020 про припинення діяльності нічного клубу ТОВ "Форсаж Клуб", який знаходиться в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а, яке було передано в оренду згідно договору оренди № 2739 до моменту скасування вказаного карантину відповідним рішенням (постановою) Кабінету Міністрів України.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" було надіслано на адресу відповідача лист № 20/03 від 20.03.2020, в якому позивач у зв`язку з забороною Кабінетом Міністрів України роботи ресторанів та концертно-видовищної діяльності зазначив, що не може використовувати майно, яке було передано йому в оренду за цільовим призначенням, відповідно не буде здійснювати орендні платежі по договору в період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та підтвердив проведення оплати експлуатаційних та операційних витрат (електроенергія, водопостачання).

Листом № 15/06 від 15.06.2020 позивач повторно звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просив відповідача прийняти позитивне рішення щодо звільнення ТОВ "Форсаж Клуб" від орендної плати за майно, визначене в договорі оренди на час режиму карантину. До вказаного листа позивачем в тому числі було додано сертифікат № 3100-20-0632 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України 12.05.2020 листом № 560/05-4.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 визначено, що від орендної плати звільняються орендарі згідно з додатком № 1 до постанови, проте враховуючи що майно за договором (в редакції договору № 2739/1 від 12.06.2007) передавалося в оренду позивачу з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу), а розміщення нічних клубів не зазначено в жодному з додатків до вказаної постанови, як підставу для звільнення позивача від сплати орендної плати, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати орендної плати.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

15.07.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», якою установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зокрема звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1.

Так, додатком № 1 до вказаної постанови визначено перелік орендарів, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном, зокрема орендарі, які орендують приміщення з метою організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності.

Відповідно до договору оренди № 2739 від 2102.2006 (зі змінами) нежитлове приміщення - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе загальною площею 1193,4 кв м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А передано позивачу в оренду з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу).

При цьому, в квітні 2020 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було проведено огляд державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Національного авіаційного університету, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, орендарем якого є ТОВ "Форсаж Клуб" (договір № 2739 від 21.02.2006), за результатами огляду щодо використання орендованого державного нерухомого майна встановлено, що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду орендованого державного майна.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 26.11.2020 Національним авіаційним університетом також було проведено огляд орендованого ТОВ "Форсаж Клуб" державного майна що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, за результатами якого встановлено що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду.

При цьому, суд зазначає, що Фондом державного майна України листом від 04.08.2020 № 10-16-15429 з метою координації дій Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву щодо звільнення орендарів від орендної плати на період карантину повідомлено, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 звільняються (повністю або частково) від орендної плати орендарі, визначені в додатках 1-3 вказаної постанови, незалежно від того, чи припинили такі орендарі на період дії карантину свою діяльність на орендованому майні чи ні. У такому випадку не вимагається доведення факту невикористання об`єктом оренди, тобто проведення його комісійного огляду.

Суд зазначає, що орендна плата за державне майно та пропорції її розподілу встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 затверджена Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Додатком № до вказаної Методики встановлені орендні ставки за використання нерухомого державного майна, які залежать від цільового призначення орендованого майна.

Вказаний перелік не містить такого цільового призначення як «нічний клуб», проте містить таке цільове використання як «організація концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності».

Тож, враховуючи що орендна ставка в договорі № 2739 (зі змінами) визначена сторонами на підставі вказаної Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, суд приходить до висновку, що у даному випадку орендоване майно використовується позивачем саме з метою організації видовищно-розважальної діяльності та зазначення у лапках про нічний клуб, не свідчить про те, що позивач не підпадає під перелік орендарів які звільнені постановою Кабінетом Міністрів України від 15.07.2020 № 611 від орендної плати на період дії карантину.

При цьому, у матеріалах справи наявний сертифікат Торгово-промислової палати № 7/05-4 від 13.01.2021, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб", яким Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, які унеможливили виконання обов`язку (зобов`язання) за договором № 2379 від 21.02.2006 щодо користування державним нерухомим майном - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе загальною площею 1193,4 кв м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету, з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу). Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 17.03.2020, дата закінчення - тривають на 13.01.2021.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами) в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється, зорема приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень, замовлень на винос та закладів громадського харчування в аеропортах; приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді".

Відповідно до ч. 4, 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що позивач, починаючи з 17.03.2020 не використовує майно, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а, яке передане йому в оренду згідно договору оренди № 2739 за цільовим призначенням у зв`язку з веденням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та орендна плата за використання нежитлового приміщення згідно положень п. 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України підлягає зменшенню до фактичних витрат на утримання вказаного майна (плата за землю, комунальні послуги) за період з 17.03.2020 по 24.01.2021 включно.

Проте, листом № 30-06/9158 від 21.10.2020 відповідач відмовив позивачу у звільненні від нарахування орендної плати на період карантину та вимагав у 10 - денний строк сплатити до державного бюджету заборгованість з орендної плати, яка станом на 15.10.2020 становить 589 106, 01 грн та пеню 17 324, 76 грн.

Крім того, відповідачем було надіслано на адресу позивача лист № 30-05/9331 від 26.10.2020, в якому відповідач вимагав сплатити протягом 10 днів заборгованість з орендної плати у розмірі 589 106, 01 грн та пеню у сумі 15 393, 26 грн.

Тож, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом просить суд:

- визнати незаконними вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" щодо здійснення оплати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, які були викладені в листі від 21.10.2020 № 30-06/9158 та листі від 26.10.2020 № 30-05/9331;

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" на звільнення від обов`язку сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 на весь час, протягом якого майно не може бути використане товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" через обставини, за які товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" не відповідає.

Так, згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеними положеннями визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

В той же час, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Тобто, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, що і унормовано в положеннях ст.ст. 4, 5 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Проте, заявлені позивачем у цій справі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17 та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16.

Разом з тим, частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції передбачено право на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі №914/1128/16.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).

Таким чином, враховуючи що позивач, починаючи з 17.03.2020 не використовує майно, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а передане йому в оренду згідно договору оренди № 2739 за цільовим призначенням у зв`язку з веденням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, про що як орендодавцем, так і балансоутримувачем складено відповідні акти огляду орендованого державного майна у квітні та листопаді 2020 року, при цьому позивач підпадає під перелік орендарів які звільнені постановою Кабінетом Міністрів України від 15.07.2020 № 611 від орендної плати на період дії карантину, а законом визначено право позивача зменшенню до фактичних витрат на утримання вказаного майна, що свідчить про наявність порушеного права позивача на момент його звернення.

Тож, суд вважає за можливе у даному випадку з метою відновлення порушеного права позивача застосувати ефективний спосіб захисту, тобто такий що відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення шляхом зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006 року, за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для відновлення порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" шляхом застосування ефективного способу захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведені приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, про наявність підстав для покладення на відповідача, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір у даній справі витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 102, 00 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (буд. Тараса Шевченка, буд. 50-Г, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код - 19030825) провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна.

3. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (буд. Тараса Шевченка, буд. 50-Г, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код - 19030825) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (вул. Гарматна, буд. 51-А, м. Київ, 03058, ідентифікаційний код - 33592050) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 01.03.2021.

Суддя Щербаков С.О.