ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 Справа № 917/1770/20

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ"ЄДНАННЯ АЗОТ", 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху", 37500, м. Полтавська область, м. Лубни, вул. І. Франка, буд. 1,

про стягнення 10 451,52 грн.,

Сторони у справі явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, їх явка в судове засідання обов"язковою не визнавалась

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ"ЄДНАННЯ АЗОТ" (позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1939/20 від 09.11.2020р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" (відповідач) про стягнення 10 451,52 грн. штрафних санкцій за прострочку поставки товару згідно Договору №26/УС-37/19-52 від 28.02.2019 р.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.11.2020 р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ"ЄДНАННЯ АЗОТ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Вищевказана ухвала суду від 16.11.2020р. у зв"язку з неналежним фінансуванням у 2020 році ( акт про тимчасове припинення відправки поштової кореспонденції від 18.11.2020 р. - а.с. 39) направлена сторонам по справі на електронні адреси, а з поштовим повідомлення про вручення направлена лише 16.12.2020 р.

Відповідач по справі належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі та про покладені на нього обов`язки, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 16.11.2020р. (а.с.50).

В межах встановленого судом строку (за вх. №13595 від 07.12.2020р. ) від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу. У відзиві відповідач заперечує заявлені вимоги в повному обсязі, зазначає, що вказаний в позовній заяві період прострочки поставки товару не відповідає дійсності, а нарахована позивачем сума штрафних санкцій є безпідставною. Крім того, відповідач у відзиві заявив про застосування до позовних вимог терміну позовної давності для штрафних санкцій в один рік.

Ухвала суду від 16.11.2020р., надіслана позивачу за адресою, зазначеною у позовній заяві та відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5 до суду не повернулася.

Ухвалою господарського суду від 25.01.2021 р. ( а.с. 52 ) за ініціативою суду, розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду в судовому засіданні 23.02.2021 р. на 13:00 год., також вирішено розмістити інформацію ( оголошення) про час і місце судового засідання на сторінці господарського суду Полтавської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

На виконання вищевказаної ухвали суду розміщено інформацію ( оголошення - а.с. 54) про час і місце судового засідання на сторінці господарського суду Полтавської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Крім того, ухвала суду від 25.01.2021 р. направлена сторонам по справі і отримана позивачем та відповідачем, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень ( а.с. 61 та а.с.60 відповідно).

Через канцелярію господарського суду відповідач надав клопотання ( вх. № 1485 від 08.02.2021 р.) про розгляд справи за наявними матеріалами. Вказане клопотання судом задоволено. У вказаному клопотанні відповідач проти позовних відповідач заперечує з підстав викладених у відзиві на позов, клопочеться застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

28 лютого 2019 року між Приватним акціонерим товариством "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ"ЄДНАННЯ АЗОТ" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Задля руху" (Покупець) було укладено Договір №26/УС-37/19-52 (а.с. 3-9) (далі - Договір).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Постачальник бере на себе зобов`язання поставити, а Покупець прийняти і сплатити товарно - матеріальні цінності (далі - Товар) за ціною, в кількості, асортименті, в терміни із якісними характеристиками, указаними в Додатках до цього Договору, які є невід"ємними додатками до цього Договору (п.2.1 Договору);

- Постачання Товару здійснюється за цінами в національній валюті України, які визначаються у відповідності до умов постачання, вказані в Додатках і включають усі податки, збори і інші обов"язкові платежі, а також вартість тари, упаковки і маркування і інші видатки Постачальника пов"язані з поставкою Товару (п.3.1 Договору);

- Загальна сума Договору з урахуванням ПДВ 20% складає 52 257,60 грн., в т. ч. ПДВ 20% 8 709,60 грн. (п.3.2 Договору);

- В період дії цього Договору, ціни на товар і сума Договору фіксується і не підлягає зміні (п.3.3 Договору);

- Розрахунки за поставлений за даним Договором Товар здійснюються на підставі оригіналу рахунку або фотокопії рахунку Постачальника, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в національній валюті України (п.4.1 Договору);.

- Кінцева оплата за поставлений Товар здійснюється після проходження вхідного контролю на майданчику Покупця, за винятком випадків 100 % передплати (п.4.2 Договору);

- Умови оплати обумовлюються в додатках до даного Договору (п.4.3 Договору);

- Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п.4.4 Договору);

- Постачання Товару здійснюється партіями Товару. Під партією Товару розуміється переданий на умовах цього Договору Товар по одному комплекту Товаросупровідних документів (5.1Договору);

- Товар постачається на умовах поставки вказаних в Додатках до цього Договору відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року (п.5.2Договору);

- Поставка товару здійснюється видами транспорту вказаними в додатках (5.4 Договору);

- У разі порушення термінів постачання Товару, передбачених даним Договором та Додатках до нього, а також термінів, установлених в п.11.9 цього Договору, Постачальник сплачує Покупцеві за його вимогою штрафні санкції у вигляді неустойки у розмірі 0,5% за один календарний день прострочення (але не більше ніж 20%) від вартості не поставленого в строк Товару (п. 10.3.1 Договору);

- Цей Договір набуває чинності з дня його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частини взаєморозрахунків, врегулювання спірних питань і виконання зобов`язань до їх повного закінчення (п.16.1 Договору )

Відповідно до Додатку №1 до Договору №26/УС-37/19-52 від 28.02.2019р. (а.с.10) сторони узгодили , що ТОВ "Задля руху" поставляє автотранспортом товар на суму 52 257,60 грн. ( з ПДВ), а саме : диск гальм.пер. (пр. TOYOTA) - 2 шт., гальмівні колодки дискові зад. (Ferоdo) -1 шт. , гальмівні колодки дискові перед.(Ferоdo) - 1 шт., суппорт гальмівний передній (пр.TOYOTA) -1 шт., суппорт гальмівний передній лівий ( пр.TOYOTA) -1 шт., суппорт гальмівний задній правий ( пр.TOYOTA) - 1 шт. , суппорт гальмівний задній лівий ( пр. TOYOTA) - 1 шт. одним комплектом протягом 14 календарних днів, від дати отримання 100% передоплати, товар

12 грудня 2019 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору

(а.с. 16). Умовами Додаткової угоди сторони внесли зміни до п.10.2 Договору та встановили, що строк дії цього Договору починає свій перебіг з моменту, визначеного у п. 10.1 цього Договору та закінчується 01 лютого 2021р. Крім того, сторони внесли зміни до розділу 12.2 щодо банківські реквізитів сторін.

На виконання умов Договору та Додатку № 1 до Договору Позивачем через повіреного згідно Договіру доручення від 18.02.2019 року було здійснено 100% предоплату в розмірі 52 257,60 грн., що підтверджується звітом повіренного від 29.03.2019 року ( а.с. 11).

За твердженням позивача, в порушення умов Договору відповідач здійснив поставку товару у відповідності до видаткової накладної № 1170/3 від 16.04.2019 р. лише 13.05.2019р., тобто з порушенням строків, встановлених Додатком №1 до Договору, що підтверджується накладною №1170/3 від 16.04.2019р.

Позивачем направлена відповідчу претензія від 17.02.2020 р. вих. № 04/ДМТС-279 щодо сплати відповідачем штрафу за прострочку поставки товару згідно Договору ( а.с.17-18) , яка залишена відповідачем без реагування.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафу, обрахованого та заявленого до стягнення на підставі п. 10.3.1 Договору за порушення відповідачем строку поставки товару на 40 днів в розмірі 10 451,52 грн..

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 ст. 265 ГК України визначено, що до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договору №26/УС-37/19-52 від 28.02.2019р. перерахував 15.03.2019 року відповідачу згідно звіту повіреного (а.с.11-13) грошові кошти в якості попередньої оплати за товар у розмірі 52 257,60 грн. Факт перерахування грошових коштів в якості попередньої оплати за товар згідно Договору у розмірі 52 257,60 грн. відповідачем у відзиві не заперечується.

Враховуючи дату здійснення позивачем передоплати - 15.03.2019 р. останнім днем поставки відповідачем товару згідно умов Договору є 29.03.2019р.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та Додатком до Договору протягом 14 днів товар не поставив.

Згідно з видатковою накладною №1170/3 ( а.с. 19) відповідач здійснив поставку товару обумовленого в Додатку №1 до Договору від 28.02.2019 р. загальною вартістю 52 257, 60 грн. 16.04.2019р.

Факт прострочки поставки товару відповідачем у відзиві визнається. При цьому відповідач зазначає, що позивачем невірно визначена дата фактичної поставки товару по Договору згідно накладної №1170/3 від 16.04.2019р..

За твердженням позивача згідно накладної №1170/3 від 16.04.2019р. товар відповідачем поставлено 13.05.2019 р. , отже період прострочки поставки товару повинен обраховуватися з 30.03.2019 р. по 13.05.2019 р. ( 44 дні).

Згідно п. 10.3.1 Договору штрафні санкції можуть бути застосовані до відповідача тільки за 40 календарних днів прострочення максимум, оскільки за 1 календарний день нараховуються 0,5 % вартості не поставленого у строк товару, а максимальний розмір штрафних санкцій складає 20% від вартості не поставленого у строк товару. Тому саме за вказаний період - 40 днів і нарахована позивачем та заявлена до стягнення сума штрафних санкцій в розмірі 10 451, 52 грн. ( 52 257, 60 грн. * 0, 5% штрафу за 1 день * 40 прострочених днів =10 451, 52 грн.).

Відповідач в обгрунтування своїх заперечень у відзиві на позов посилається на те, що він здійснив поставку товару обумовленого в Додатку №1 до Договору загальною вартістю 52 257, 60 грн. 16.04.2019 р., а не 13.05.2019 р., як стверджує позивач, і відповідно розмір штрафних санкції за прострочку поставки товару, які обраховані позивачем за період з 30.03.2019 р. по 13.05.2019 р. є невірним.

Посилання позивача в позові на те, що у відповідності до видаткової накладної № 1170/3 від 16.04.2019 р. відповідач поставив товар лише 13.05.2019 р. не підтверджується матеріалами справи з огляду на наступне.

Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час, коли оформлювалася відповідна накладна, а саме квітень 2019 року):

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);

- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9);

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1);

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).

Приймаючи до уваги, що накладна від 16.04.2019р. №1170/3 ( а.с. 19) відповідно до вимог вищевказаного абз.9 ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" містить наведені такі обов`язкові реквізити , як дату складання ; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи в графі "відвантажив" та "отримав", ці дані засвідчені відтиском печатки позивача, отже, вказана накладна підтверджує факт постачання товару відповідачем саме 16.04.2019 р..

Крім того, суд також зазначає наступне. Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України ( у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 названого Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, в обгрунтування твердження про поставку товару відповідачем саме 13.05.2019 року позивач не був позбавлений можливості надати суду письмові докази на підтвердження того чи отримувались ним як покупцем податкові накладні при здійсненні операцій з поставки товару саме у травні 2019 р. на підставі наявної в матеріалах справи накладної від 16 квітня 2019 р.; чи відображені у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця ця податкова накладна; чи формувався позивачем, як покупцем, податковий кредит за фактом поставки товару на підставі накладної від 16.04.2019 р. № 1170/3 , чи подавалися покупцем уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем за накладною від 16.04.2019 р. ( подібна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15).

Натомість, вищевказані документальні докази позивачем до позовної заяви не подані.

Отже, враховуючи вищевикладене суд встановив, що накладна №1170/3 від 16.04.2019р. підтверджує факт поставки товару відповідачем позивачу саме 16.04.2019р., а не 13.05.2019р. як зазначає позивач у позовній заяві.

При цьому, суд критично відноситься до посилань відповідача у відзиві в обгрунтування поставки товару по Договору на товарно-транспортну накладну SAT №005013869 від 16.04.2019р. ( накладна на вантаж одержувача ) ( а.с.46), з огляду на те, що вказана товарно-транспортна накладна не містить ні посилання на Договір, не містить ні обсягу господарської операції, ні вартісний, ні кількісний вираз вчиненої господарської операції.

Відповідно до п. 10.3.1 Договору, у разі порушення термінів постачання Товару, передбачених даним Договором та Додатках до нього, а також термінів, установлених в п.11.9 цього Договору, Постачальник сплачує Покупцеві за його вимогою штрафні санкції у вигляді неустойки у розмірі 0,5% за один календарний день прострочення (але не більше ніж 20%) від вартості не поставленого в строк Товару.

Таким чином, згідно п. 10.3.1 Договору штрафні санкції можуть бути застосовані до відповідача тільки за 40 календарних днів прострочення максимум, оскільки за 1 календарний день нараховуються 0,5 % вартості не поставленого у строк товару, а максимальний розмір штрафних санкцій складає 20% від вартості не поставленого у строк товару.

Відповідно п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( ч.1 , ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи дату поставки товару відповідачем - 16.04.2019 р., вірним періодом нарахування прострочки відповідачем поставки товару є період з 30.03.2019 р. по 15.04.2019 р.. Судом здійснено перерахунок розміру штрафу, який відповідно становить 4 703, 18 грн.( 52 257, 60 грн. * 0, 5% штрафу за 1 день * 18 прострочених днів = 4 703, 18грн.).

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо поставки товару встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді штрафу за прострочення виконання зобов`язання передбачена Договором, отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 4 703, 18 грн. є правомірними.

Однак, відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу.

Відповідно до положень ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною трирічною позовною давністю.

Спеціальна позовна давність передбачена нормами ЦК України, нормами Сімейного кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Судом встановлено, що попередня оплата позивачем по Договору була здійснена 15.03.2019р., строк поставки товару - 14 календарних днів від дати отримання 100% передоплати, тобто до 29.03.2019р. Таким чином, перебіг позовної давності в один рік починається зі спливом строку виконання - з 30.03.2019р. Відповідно, період прострочки відповідачем поставки товару повинен бути обрахований з 30.03.2019 р. по 15.04.2019 р.

( з врахуванням дати поставки товару - 16.04.2019 р.).

Позивач звернувся з даним позовом до суду 05.11.2020р. (згідно дати накладної Укрпошти Експерс від 05.11.2020р. - а.с. 32).

Таким чином, позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення штрафу щодо кожного дня нарахування штрафу окремо .

Відповідно до правової позиції Верховного суду , які викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Частиною 5 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі, коли суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту.

Позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності не заявлено.

Жодних поважних причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи встановлення судом факту прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо поставки товару за період 30.03.2019 р. по 15.04.2019 р. і відповідно правомірність нарахування та заявлення до стягнення з відповідача штрафу частково в сумі 4 703, 18 грн. за порушення відповідачем термінів поставки товару, але приймаючи до уваги, що позовна давність спливла, і про це зробив заяву відповідач, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем не подано, у задоволенні вимог про стягнення штрафу за порушення термінів поставки товару слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" та п.п.17.5 п. 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 01.03.2021р.

Суддя Ореховська О.О.