ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 Справа № 904/5996/20
за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сосенки", м. Дніпро

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Обслуговуючий кооператив "Кірова 129-Б", м. Дніпро

про визнання рішення загальних зборів дійсними та чинними

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Бурчак Ю.О.

Представники:

позивач не з`явився

від відповідача Яланська Ю.П.

від третьої особи не з`явився

Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сосенки» (далі Відповідач), в якій просив суд визнати рішення загальних зборів власників квартир під`їзду № 11 будинку № 129-Б про АДРЕСА_1 від 20.05.2018 року, які прийняті на підставі приписів частини 12 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та оформлені Протоколом № 02 від 20.05.2018 року, дійсними та чинними для Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сосенки».

Заявлені вимоги, мотивовано тим, що 01.06.2016 року відбулася реєстрація об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

20.05.2018 року проведено загальні збори власників квартир 11-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Зазначеними зборами прийнято рішення про взяття на себе повноважень щодо прийняття рішень стосовно утримання спільного майна, яким користуються лише співвласники 11-го під`їзду будинку НОМЕР_1 , про задоволення потреб по утриманню та експлуатації спільного майна, самостійно шляхом самозабезпечення та самофінансування, про обрання відповідальних осіб за управління спільним майном 11-го під`їзду будинку 129Б.

За доводами Позивача, відповідно до приписів ч. 12 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», з прийняттям рішення від 20.05.2018 року, власники квартир № 361-369 під`їзду 11 набули право на управління спільним майном, яким користується лише певна групу співвласників.

В процесі розгляду справи, на стадії підготовчого провадження, Позивач зміни предмет позову та просив суд визнати право певної групи співвласників, склад якої визначено Протоколом загальних зборів власників під`їзду № 11 будинку АДРЕСА_2 від 20.05.2018 року на здійснення безпосереднього утримання спільного майна в межах під`їзду № 11 будинку АДРЕСА_3 , шляхом господарчого самозабезпечення, яким користується лише певна група співвласників, відповідно до протокольних рішень: загальних зборів співвласників будинку 129Б від 15.09.2016; загальних зборів власників квартир під`їзду 11 від 20.05.2018 року.

Стислий зміст заперечень відповідача

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що передання окремим співвласникам в користування спільного майна будинку без відповідного рішення загальних зборів всіх співвласників будинку, суперечить вимогам діючого законодавства, положенням статуту ОСББ та призведе до порушення прав інших співвласників будинку.

Пояснення третьої особи

В своїх поясненнях третя особа заявлені позивачем вимоги підтримала в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020 року відкрито провадження у справі № 904/5996/20, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20.10.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача, залучено Обслуговуючий кооператив «Кирова 129-Б».

Ухвалою від 19.01.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 09.02.2021 року.

В судовому засіданні 09.02.2021 року оголошувалася перерва до 18.02.2021 року згідно ст. 216 ГПК України.

11.02.2021 року Відповідач подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 15.02.2021 року до суду надійшли заперечення Позивача щодо стягнення відповідних витрат.

Позивач в судове засідання 18.02.2021 року не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 18.02.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк десять днів із дня закінчення розгляду справи.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, предметом доказування у даному спорі є доведення існування обставин, з якими закон пов`язує виникнення у групи співвласників (власників квартир під`їзду № 11 будинку АДРЕСА_3 ) права на здійснення безпосереднього утримання спільного майна в межах під`їзду № 11 будинку № 129Б.

Обставини, що мають значення для вирішення спору, які визнаються судом встановленими

Позивач являється власником квартири АДРЕСА_4 , яка розташована в 11-му під`їзді будинку.

01.06.2016 року проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сосновий Гай», яке створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 129-Б, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. О.Поля, назву якого в подальшому змінено на ОСББ «Сосенки».

15.09.2016 року, загальними зборами ОСББ «Сосновий Гай», прийнято ряд рішення (оформлені протоколом № 02 від 15.09.2016 року), в тому числі про взяття будинку у власне управління ОСББ на правах співвласників будинку для забезпечення його утримання та експлуатації шляхом самозабезпечення.

20.05.2018 року проведено загальні збори співвласників будинку 129Б, власників квартир 11-го під`їзду, якими, між іншого, прийнято рішення взяти на себе повноваження щодо прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користуються співвласники 11-го під`їзду будинку 129Б.

Оцінка аргументів учасників та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Як убачається зі змісту заявленого позову, та підтверджено Позивачем під час судового засідання 09.02.2021 року, його доводи щодо виникнення у певної групи співвласників права на здійснення безпосереднього утримання спільного майна в межах під`їзду № 11 будинку № 129Б, ґрунтуються на тому, що на підставі положень ч. 12 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», група співвласників (власники квартир під`їзду 11) прийняла рішення щодо прийняття на себе таких повноважень, що в розумінні Позивача, є достатнім для виникнення спірного права.

Здійснивши оцінку доводів Позивача, суд дійшов наступних висновків.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, визначаються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VІII).

Згідно ст. 2 Закону № 417-VІII, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

За визначенням ст. 5 Закону № 417-VІII, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

До спільного майна багатоквартирного будинку належать приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VІII).

Статтею 6 Закону № 417-VІII щодо спільного майна багатоквартирного будинку, визначено певні права співвласників, в тому числі, право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; право одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; право на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону № 417-VІII, рішення щодо управління багатоквартирним будинком, приймаються співвласниками на зборах у порядку, передбаченому цією статтю статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Частиною 12 статті 10 Закону № 417-VІII визначено, що за рішенням зборів співвласників повноваження щодо прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користується лише певна група співвласників (співвласники квартир та нежитлових приміщень, розташованих в одному під`їзді або секції багатоквартирного будинку, тощо), за умови що при цьому не порушуються права інших співвласників, можуть бути передані цій групі співвласників. Такі рішення стосовно спільного майна приймаються зборами зазначеної групи співвласників у порядку, передбаченому частинами четвертою - шостою, восьмою - одинадцятою цієї статті.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо). Якщо одна особа є власником квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо), рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників усіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо).

Аналіз положень частини 12 статті 10 Закону № 417-VІII дає підстави для висновку, що перше речення, першого абзацу відповідної частини статті, визначає можливість передачі повноважень щодо прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користується лише певна група співвласників, на підставі рішення зборів співвласників житлового будинку.

Друге речення абзацу першого та другий абзац частини 12 статті 10 Закону № 417-VІII, визначають порядок прийняття зборами відповідної групи співвласників рішень стосовно спільного майна, повноваження на прийняття яких, передані їм загальними зборами співвласників житлового будинку.

Тобто, виходячи з положень зазначеної норми закону, підставою для виникнення в певної групи співвласників повноважень на прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користується лише така група співвласників, є відповідне рішення зборів співвласників житлового будинку, а не рішення групи співвласників, як стверджує Позивач.

Як убачається з матеріалів справи, та не спростовано сторонами, зборами співвласників житлового будинку № 129Б по пр. О. Поля в місті Дніпрі, рішення про передачу групі співвласників (власникам квартир під`їзду 11) повноважень щодо прийняття рішень стосовно спільного майна яким користується лише ця група, не приймалося, а отже, вимоги Позивача про визнання право певної групи співвласників на здійснення безпосереднього утримання спільного майна в межах під`їзду № 11 будинку № 129Б, слід визнати безпідставними й такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні норми ч. 12 ст. 10 Закону № 417-VІII.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені Позивачем вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Враховуючи перелік обставини, які входять до предмету доказування у даній справі, суд надав оцінку лише тим аргументам учасників справи, які заслуговують на уваги з точки зору їх відношення до предмету спору. Інші обставини, в тому числі ті, на встановленні яких наполягав Позивач в поданих суду заявах і клопотаннях, судом не досліджувалися, як такі, що очевидно не відносяться до предмету спору.

Судові витрати

До закінчення судових дебатів ОСББ «Сосенки» звернулось до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 800,00 грн.

В поданій суду заяві Відповідач зазначив, що на виконання пункту 4.2. укладеного між Відповідачем та адвокатом Яланською Ю.П. Договору про надання правової допомоги від 15.02.2020, було укладено додаткову угоду № 11 від 23.11.2020 року, якою сторони погодили порядок розрахунку гонорару адвоката за надання правової допомоги, пов`язаної з розглядом справи № 904/5996/20 в Господарському суді Дніпропетровської області.

В підтвердження факту надання послуг в рамках зазначеної додаткової угоди, Відповідач надав суду акти приймання-передачі виконаних робіт та платіжні доручення на оплату послу на загальну суму 9 800,00 грн.

Заперечуючи проти стягнення судових витрат, Позивач посилався на невідповідність вимогам закону Договору про надання правової допомоги від 15.02.2020 та додаткової угоди до нього № 11 від 23.11.2020 року, а також, на протиправність дій правління ОСББ із витрачання коштів на послуги адвоката. Заперечень по сумі заявлених до стягнення витрат, Позивач суду не представив.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частин 1 та 2 статті 126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частинами 3 - 5 статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Як убачається з матеріалів справи, 15.02.2020 між адвокатом Яланською Юлією Петрівною та ОСББ «Сосенки» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, за яким клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Розділом 4 договору про надання юридичної допомоги встановлено, що за правову допомогу, що надається за цим договором, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду - гонорар). Розмір та порядок оплати клієнтом гонорару визначається за домовленістю сторін у кожному випадку надання окремо, шляхом підписання відповідної додаткової угоди. За результатами надання юридичної допомоги складається акт виконаних робіт, який підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги та її вартість.

Додатковою угодою № 11 від 23.11.2020 року до договору про надання правової допомоги від 15.02.2020 сторони погодили наступний розрахунок гонорару адвоката за надання адвокатом правової допомоги клієнту під час розгляду справи № 904/5996/20 в Господарському суді Дніпропетровської області: за одне ознайомлення з матеріалами справи у господарському суду Дніпропетровської області - 600 грн.; за підготовку та складання відзиву - 2800,00 грн.,; за підготовку та складання заперечень - 1800,00 грн.; за представництво інтересів в одному судовому засіданні - 1200,00 грн.

Згідно наданих суду актів прийому-передачі виконаних робіт, адвокатом надано наступні правничі послуги:

- послуги з підготовки, написання, подання до суду відзиву на позовну заяву в сумі 2800,00 грн., які оплачені 25.11.2020 року;

- послуги з ознайомлення з матеріалами справи в сумі 600,00 грн., які оплачені 28.12.2020, року;

- послуги з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні в сумі 1200,00 грн., які оплачені 28.12.2020 року;

- послуги з підготовки, написання, подання до суду заперечень на відповідь в сумі 1200,00 грн., які оплачені 28.12.2020 року;

- послуги з підготовки, написання, подання до суду заперечень на заяву позивача в сумі 1000,00 грн., які оплачені 03.02.2021 року;

- послуги з підготовки, написання, подання до суду письмових пояснень щодо клопотання Позивача в сумі 600,00 грн., які оплачені 29.12.2020 року;

- послуги з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні в сумі 1200,00 грн., які оплачені 19.01.2021 року;

- послуги з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні в сумі 1200,00 грн., які оплачені 09.02.2021 року;

Враховуючи умови договору про надання правової допомоги від 15.02.2020, докази надання правової допомоги за цим договором, відсутність доводів Позивача про наявність підстав для зменшення зазначеної суми, суд приходить до висновку про існування підстав для відшкодування на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 200,00 грн.

Суд не убачає підстав для відшкодування на користь Відповідача витрат на оплату послуг адвоката, які пов`язані з підготовкою та поданням заперечень на заяву Позивача та пояснень щодо клопотання Позивача на загальну суму 1 600,00 грн., адже подання до суду додаткових пояснень щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, може відбуватися лише з дозволу суду (ч. 5 ст. 161 ГПК України), який останнім Відповідачу не надавався. Таким чином, витрати на суму 1 600,00 грн. не відповідають критерію необхідності адвокатських витрат і не підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Витрати за сплати судового збору, покладаються на позивача згідно положень ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77-79, 86, 123, 126, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сосенки» (49055, м. Дніпро, пр. О.Поля, 129Б, ) 8 200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, видати наказ.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.2021

Суддя О.В. Ліпинський