ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Справа № 903/646/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сорока В.Г. - адвокат, представник за довіреністю від 05.02.2021р. №42/1

від відповідача: Кудряшов П.С. - підприємець

Туз С.О. - адвокат. представник за ордером серії АС №1004348 від 23.02.2021р.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 15.01.21р. суддею Слободян О. Г. о 11:45 год. у м.Луцьку, повний текст складено 15.01.21р.

у справі № 903/646/20

за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств

до Фізичної особи-підприємця Кудряшова Павла Серафимовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Луцької міської ради

про стягнення 7651,00грн. неустойки та усунення перешкод у користуванні торгівельним місцем

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. по справі №903/646/20 у позові Волинської обласної спілки споживчих товариств до Фізичної особи-підприємця Кудряшова Павла Серафимовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Луцької міської ради, про стягнення 7651,00грн. неустойки та усунення перешкод у користуванні торгівельним місцем - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що між Волинською обласною спілкою споживчих товариств та Візичною особою - підприємцем Кудряшовим Павлом Серафимовичем 01.07.2019р. було укладено договір оренди №1-3/69/18 торговельного місця, за яким відповідачу було передано в тимчасове платне користування торговельне місце №69, загальною площею 7,18кв.м. на "Завокзальному ринку" в м.Луцьку по вул.Карпенка Карого, 1 для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми). Оскільки на торговельному місці №69 знаходиться металоконструкція відповідача з порушенням п.1.12 Правил безпеки системи газопостачання України (затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015р. №285), що підтверджує припис АТ "Волиньгаз" №86 від 21.08.2019р. відповідач зобов`язувався до закінчення терміну дії даного договору привести дану металоконструкцію у відповідність до Вимоги даних правил (п.6.2.13 даного договору). Враховуючи те, що відповідачем не було виконано дане зобов`язання, Волинською облспоживспілкою було підготовлено лист №126/1 від 19.03.2020р. яким облспоживспілка повідомляла ФОП Кудряшова Павла Серафимовича про те, що термін дії договору оренди № 1-3/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. закінчується 31.03.2020р. та продовжуватися на наступний термін не буде. Просила відповідача до 10.04.2020р. повністю звільнити торговельне місце №69. Даний лист направлявся цінним з описом на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1. Крім того, 09.04.2020р. Волинська облспоживспілка повторно направляла лист №139/1, яким повідомляла ФОП Кудряшова Павла Серафимовича про те, що термін дії договору оренди №1-3/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. закінчився 31.03.2020р. та продовжуватися на наступний термін не буде. Просила відповідача до 10.04.2020р. повністю звільнити торговельне місце №69. Даний лист направлявся цінним з описом на адресу відповідача 09.04.2020р.. Проте станом на 22.04.2020р. торговельне місце №69 відповідачем незвільнене від металоконструкції. 27.04.2020р. Волинська облспоживспілка в черговий раз направляла лист №151/1, яким повідомляла ФОП Кудряшова Павла Серафимовича про те, що термін дії договору оренди №1-3/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. закінчився 31.03.2020р. та продовжуватися на наступний термін не буде. Просила відповідача негайно повністю звільнити торговельне місце №69. Даний лист направлявся цінним з описом на адресу відповідача 27.04.2020р.. Проте станом на 02.09.2020р. торговельне місце №69 відповідачем незвільнене від металоконструкції;

- вказує на те, що як доказ повідомлення відповідача про припинення договору та звільнення торговельного місця, Волинською облспоживспілкою надано суду: опис вкладення у лист від 19.03.2020р., завірений відділенням зв`язку, накладна Укрпошти - експрес №939 від 19.03.2020р., фіскальний чек від 19.03.2020р. в підтвердження відправки листа №126/1 від 19.03.2020; опис вкладення у лист від 09.04.2020р., завірений відділенням зв`язку, накладна Укрпошти-експрес №107 від 09.04.2020р., фіскальний чек від 09.04.2020р. в підтвердження відправки листа №139/1 від 09.04.2020р.; опис вкладення у лист від 27.04.2020р., завірений відділенням зв`язку, накладна №392 Укрпошти-експрес від 27.04.2020р., фіскальний чек від 27.04.2020р. в підтвердження відправки листа №151/1 від 27.04.2020р.;

- покликається на те, що Волинська облспоживспілка належним чином виконала свій обов`язок щодо доведення інформації про припинення дії договору до орендаря, надіславши йому цінний лист з описом вкладення на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань. В описі вкладання у лист від 19.03.2020р. так і в інших листах була зазначена повна адреса відповідача, а відповідно до п.21 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 (Правила), адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком. А тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що через те що невірно зазначено контактний номер телефони отримувача (відповідача) йому не були вручені відправлення позивача.

- також, вказує на те, що Волинською облспоживспілкою надано накладку Укрпошти - експрес №939 від 19.03.2020р., як доказ надсилання відповідачу листа про припинення договору. В даній накладній зазначено про направлення відповідачу листа з оголошеною цінністю. Дана накладна підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку та надіслання відповідачеві поштових відправлень. Згідно відомостей офіційного сайту "Укрпошта" інформація про наявність та стан пересилань поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації. В той же час відсутність вказаної інформації в системі жодним чином не спростовує обставин, що Волинська облспоживспілка надсилала поштові відправлення;

- вважає, що оскільки Волинською обласною спілкою споживчих товариств дотримано вимоги ст.764 ЦК України та в належний спосіб надіслано відповідачу повідомлення про припинення договору та звільнення торговельного місця, що підтверджується достовірними доказами, тому дане рішення суду підлягає скасуванню. Орендодавець не повинен нести негативні наслідки через недобросовісність орендаря або через помилку працівника пошти щодо невірно вказаного номеру телефона відповідача.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 09.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Волинської обласної спілки споживчих товариств на рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. у справі №903/646/20 та призначено справу №903/646/20 до розгляду на 23.02.2021р. об 14:30год., тощо.

23.02.2021р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ФОП Кудряшова П.С. надійшов письмовий відзив від 17.02.2021р. на апеляційну скаргу.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надала суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, третя особа у справі наданим їй процесуальним правом не скористалася та в судове засідання 23.02.2021р. не з`явилася, своїх повноважних представників не направив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2021р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. по справі №903/646/20 скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

Відповідач та його представник у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 23.02.2021р. заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просять суд рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. по справі №903/646/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлення оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 01.07.2019р. між Волинською обласною спілкою споживчих товариств (орендодавець) та ФОП Кудряшовим П.С. (орендар) укладено договір оренди №1-18/69/18 торговельного місця, за умовами якого, якого орендарю було передано в тимчасове платне користування торговельне місце №69, загальною площею 7,18кв.м., що розташоване на "Завокзальному ринку" за адресою: м.Луцьку, вул.Карпенка Карого, 1 для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми).

Відповідно до п.3.1 договору, вступ орендаря у користування торговельним місцем настає одночасно з підписанням сторонами даного договору. Підписання даного договору свідчить про те, що орендар отримав в користування торговельне місце.

Пунктом 3.2 договору сторонами встановлено, що після закінчення строку оренди, передбаченого цим договором або у випадку дострокового припинення договору, орендар зобов`язаний протягом 10 календарних днів повністю звільнити торговельне місце та виконати інші свої зобов`язання перед орендодавцем в тому числі грошові. Повернення торговельного місця підтверджується підписанням Акту прийому - передачі торговельного місця.

Згідно п.4.1 договору, розмір орендної плати за торговельне місце складає 825,70грн. на місяць в т.ч.ПДВ. Орендна плата сплачується щомісячно на поточний рахунок орендодавця, не пізніше 20-го числа поточного місяця (розрахунковий місяць). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць після першого місяця дії договору визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати на офіційний індекс інфляції за попередній місяць. При цьому скоригована сума орендної плати не може бути нижчою за встановлену договором.

У відповідності до п.6.13 договору, орендар зобов`язаний до закінчення терміну договору привести металеву конструкцію у відповідність до вимог п.1.12 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом 15.05.2015р. №285 (з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільчої системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації - цілодобово; складування матеріалів і устаткування; ведення земляних робіт та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових). У випадку невиконання даного пункту Орендодавець має право припинити договірні відносини та протягом 3 місяців демонтувати металеву конструкцію без рішення суду.

Відповідно до розділу 8 договору сторони дійшли згоди, що цей договір є укладеним по 30.09.2019р.. Зміни та доповнення до договору вносяться шляхом підписання додаткових угод, що є невід`ємною частиною договору. Договір може бути припинений внаслідок виконання сторонами своїх обов`язків або внаслідок його розірвання. Договір оренди підлягає розірванню: за взаємною згодою сторін; у випадку припинення суб`єкта господарювання, що є стороною за даним договором; відмови від договору оренди, у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд; у випадку, якщо орендар користується торговельним місцем всупереч договору або всупереч його призначенню; орендар своєю недбалою поведінкою, або з умислом здійснив або створює загрозу пошкодження орендованого майна.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що письмове повідомлення орендаря вважається належним, якщо відповідна інформація була розміщена на дошці оголошень ринку або надіслана орендарю поштою.

Договір оренди №1-18/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. підписаний сторонами та є чинним.

За даними Волинської обласної спілки споживчих товариств, оскільки на торговельному місці №69 знаходиться металоконструкція ФОП Кудряшова П.С. з порушенням п.1.12 Правил безпеки системи газопостачання України (затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015р. №285), що підтверджує припис АТ "Волиньгаз" № 86 від 21.08.2019р., Волинська обласна спілка споживчих товариств, згідно п.6.13 договору зобов`язувався до закінчення терміну дії даного договору привести дану металоконструкцію у відповідність до Вимог даних правил.

З огляду на викладене та враховуючи те, що ФОП Кудряшовим П.С. не було виконано дане зобов`язання, Волинською обласною спілкою споживчих товариств 19.03.2020р. на адресу ФОП Кудряшова П.С. було надіслано лист №126/1 від 19.03.2020р., яким облспоживспілка повідомила останнього про те, що термін дії договору оренди №1-18/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. закінчується 31.03.2020р. та продовжуватися на наступний термін не буде. Волинська ОССТ просила ФОП Кудряшова П.С. до 10.04.2020р. повністю звільнити торговельне місце № 69.

На підтвердження надіслання даного листа ФОП Кудряшову П.С. Волинською обласною спілкою споживчих товариств надано опис вкладення у лист, завірений відділенням зв`язку, накладну Укрпошти та фіскальний чек від 19.03.2020р..

Також, 09.04.2020р. та 27.04.2020р. Волинська ОССТ повторно направляла ФОП Кудряшову П.С. листи №139/1 та №151/1 аналогічного змісту з вимогою звільнити торговельне місце.

На підтвердження надіслання ФОП Кудряшову П.С. листів Волинська обласна спілка споживчих товариств покликається на описи вкладення у лист, завірені відділенням зв`язку, накладні Укрпошти та фіскальні чеки від 09.04.2020р. та від 27.04.2020р..

Проте торговельне місце №69 ФОП Кудряшовим П.С. не було звільнене від металоконструкції.

Також, на підтвердження факту продовження користування ФОП Кудряшовим П.С. об`єктом оренди Волинською ОССТ надано до матеріалів справи акт обстеження торговельного місця №69 від 02.09.2020р., складений комісією в складі: Голяра В.В. - головного інженера ринку, Хомич C.Л - інспектора з основної діяльності, Гринчука І.С. - юриста Волинської облспоживспілки про те, що станом на 02.09.2020р. на території "Завокзального ринку" за адресою м.Луцьк, вул.Карпенка Карого, 1 на торговельному місці №69 знаходиться металева конструкція, що належить підприємцю Кудряшову П.С..

За вказаних обставин, Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кудряшова Павла Серафимовича про стягнення 7651,00грн. неустойки за прострочення в звільненні торговельного місця та усунення перешкод в користуванні торговельним місцем №69 загальною площею 7,18кв.м., що знаходиться на території "Завокзального ринку" за адресою: вул.Карпенка-Карого, 1, м.Луцьк, шляхом виселення ФОП Кудряшова П.С. (демонтажу малої архітектурної форми).

Обґрунтовуючи позовну заяву, Волинська обласна спілка споживчих товариств посилається на те, що договір оренди торговельного місця №1-3/69/18 від 01.07.2019р. є припиненим з 31.03.2020р. і ФОП Кудряшов П.С. протягом десяти днів після припинення дії договору був зобов`язаний звільнити торговельне місце від малої архітектурної форми.

Проте, ФОП Кудряшов П.С. обов`язок в частині звільнення торговельного місця, який встановлено п. 3.2 договору та ч. 1 ст. 785 ЦК України, не виконав, торговельне місце не звільнив, у зв`язку з чим останньому було нараховано 7651,00грн. неустойки в подвійному розмірі плати за користування торговою площею на підставі ст.785 ЦК України, виходячи із щомісячної орендної плати 825,70грн. згідно п.4.1 договору за період з 13.04.2020р. по 01.09.2020р..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.09.2020р. відкрито провадження у справі №903/646/20 та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.10.2020р. продовжено строк підготовчого провадження до 08.12.2020р. та призначено підготовче засідання на 24.11.2020р..

22.10.2020р. на адресу Господарського суду Волинської області від Луцької міської ради надійшла заява (вх.№01-71/36/20) про залучення Луцької міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Заявник вказує, що на підставі рішення Луцької міської ради №9/43 від 05.05.2011р. між територіальною громадою м.Луцька, від імені якої діяла Луцька міська рада, та Волинською обласною спілкою споживчих товариств 06.05.2011р. укладено додаткову угоду до договору оренди землі щодо продовження терміну оренди земельної ділянки по вул. Карпенка-Карого, 1 у м.Луцьку для обслуговування ринку "Завокзальний" на 22 роки.

Пунктом 3.7 рішення міської ради №9/43 від 05.05.2011 та додаткової угоди до договору оренди землі було зобов`язано Волинську обласну спілку споживчих товариств надати гарантії вільного ведення підприємницької діяльності в рамках чинного законодавства існуючим підприємцям шляхом укладення відповідних господарських договорів оренди торгових місць на термін 22 роки (термін дії договору оренди землі).

Пунктом 4 Рішення Луцької міської ради №9/43 від 05.05.2011р. передбачено, що в разі невиконання умов п.3 даного рішення договір оренди буде розірвано Луцькою міською радою в односторонньому порядку.

Таким чином, укладаючи та продовжуючи термін дії договору оренди земельної ділянки з Волинською ОССТ для обслуговування ринку "Завокзальний" Луцька міська рада представляла територіальну громаду м.Луцька і передаючи в оренду земельну ділянку, що належить територіальній громаді міста Луцька міська рада взяла на себе зобов`язання забезпечити при передачі земельної ділянки в оренду права та інтереси жителів громади.

Позивач, в порушення умов рішення Луцької міської ради №9/43 від 05.05.2011р. та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки по вул.Карпенка Карого, 1 у м.Луцьку, зобов`язання взяті на себе щодо надання гарантій вільного ведення підприємницької діяльності існуючим підприємцям, шляхом укладення відповідних господарських договорів оренди торгових місць на термін 22 роки, не виконує. Укладаючи короткострокові договори оренди торговельних місць, використовуючи, при цьому, залежність підприємців та маніпулюючи своїм становищем та статусом орендаря, позивач втручається в господарську діяльність підприємців.

Отже, розгляд даного позову безпосередньо стосується прав та інтересів Луцької міської ради, що випливають з укладеного між нею та позивачем договору оренди земельної ділянки та, як наслідок, договору оренди торговельного місця, який позивач вважає припиненим.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.11.2020р. залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Луцьку міську раду.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.12.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2020р.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.12.2020р. відкладено розгляд справи по суті на 29.12.2020р..

В судовому засіданні 29.12.2020р. відповідно до ч.ч.2, 3 ст.216 ГПК України за згодою учасників справи оголошено перерву до 15.01.2021р..

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. по справі №903/646/20 у позові відмовлено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Аналогічне положення міститься і в ст.627 ЦК України, згідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями ст.193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.ст.759, 762 ЦК України, ст.ст.283, 286 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2019р. між Волинською обласною спілкою споживчих товариств (орендодавець) та ФОП Кудряшовим П.С. (орендар) укладено договір оренди №1-18/69/18 торговельного місця, за умовами якого, якого орендарю було передано в тимчасове платне користування торговельне місце №69, загальною площею 7,18кв.м., що розташоване на "Завокзальному ринку" за адресою: м.Луцьку, вул.Карпенка Карого, 1 для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми).

Відповідно до ч. 1 ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч.2 ст.291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

У відповідності до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Передбачені ст.785 ЦК України наслідки пов`язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в ч.2 ст.291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Разом з тим, відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності, заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначеної норми слідує, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як встановлено судом, 19.03.2020р. позивачем на адресу відповідача було надіслано лист №126/1 від 19.03.2020р., яким Облспоживспілка повідомила ФОП Кудряшова П.С. про те, що термін дії договору оренди №1-18/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. закінчується 31.03.2020р. та продовжуватися на наступний термін не буде. Волинська ОССТ просила відповідача до 10.04.2020р. повністю звільнити торговельне місце №69.

Також, 09.04.2020р. та 27.04.2020р. Волинська ОССТ повторно направляла відповідачу листи №139/1 та №151/1 аналогічного змісту з вимогою звільнити торговельне місце.

Однак, відповідач покликається на те, що вказані листи позивача про закінчення терміну дії договору та заперечень стосовно продовження використання відповідачем торговельного місця з вимогою про звільнення торговельного місця він не отримував.

Також, ФОП Кудряшов П.С. вказує, що таких листів він не отримував, продовжував користуватися торговельним місцем та сплачував орендну плату за торговельне місце. Відповідач зазначив, що в наданих позивачем в якості доказів надіслання листів, а саме накладних Укрпошти-експрес невірно вказаний його номер телефону як отримувача (контактної особи).

При цьому, позивач зазначає, що листи про припинення договору та звільнення приміщення №126/1 від 19.03.2020р., №139/1 від 09.04.2020р. та №151/1 від 27.04.2020р. були надіслані на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1.

Зокрема, як встановлено судом та свідчать матеріали справи, як доказ повідомлення відповідача про припинення договору та звільнення торговельного місця, позивачем додано до матеріалі справи: опис вкладення у лист від 19.03.2020р., завірений відділенням зв`язку, накладна Укрпошти-експрес №939 від 19.03.2020р., фіскальний чек від 19.03.2020р. в підтвердження відправки листа №126/1 від 19.03.2020р.; опис вкладення у лист від 09.04.2020р., завірений відділенням зв`язку, накладна Укрпошти-експрес №107 від 09.04.2020р., фіскальний чек від 09.04.2020р. в підтвердження відправки листа №139/1 від 09.04.2020р. та опис вкладення у лист від 27.04.2020р., завірений відділенням зв`язку, накладна №392 Укрпошти-експрес від 27.04.2020р., фіскальний чек від 27.04.2020р. в підтвердження відправки листа №151/1 від 27.04.2020р..

З наявних у матеріалах справи накладних Укрпошти вбачається, що відправлення були здійснені за допомогою виду відправлення "Укрпошта Експрес".

Зокрема, в графі "Одержувач" в накладних від 09.04.2020р. та від 27.04.2020р. вказано: фізична особа Кудряшову П. , АДРЕСА_1 ; контактна особа: Кудряшов П. , т. НОМЕР_1 .

У накладній від 19.03.2020р. зазначена неповна адреса отримувача (без вулиці та квартири); контактна особа: Кудряшов П. , т. НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження ФОП Кудряшова П.С: АДРЕСА_1 , телефон - НОМЕР_2 .

Тобто, аналізуючи викладене вище слід дійти висновку, що у всіх накладних Укрпошта-експрес від 19.03.2020р., від 09.04.2020р., від 27.04.2020р. невірно вказаний номер телефона отримувача (контактної особи) Кудряшова П.С ..

Абзацом 27 п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 (Правила) встановлено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно п.21 Правил, адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

У відповідності до п.91 Правил, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

У відповідності до п.5.1 Порядку пересилання відправлень "Укрпошта Експрес", розміщених на офіційному веб-сайті АТ "Укрпошта" обов`язковою умовою є зазначення номерів телефонів відправника і адресата (рекомендується вказувати номери мобільних телефонів). При прийманні відправлення Експрес працівник ОПЗ, зокрема, перевіряє правильність заповнення супровідної адреси, наявність номера телефону одержувача та відправника (якщо супровідну адресу було сформовано та роздруковано відправником самостійно). При надходженні до ОПЗ відправлення Експрес з типом доставки Склад-Склад або Двері-Склад на номер мобільного телефону адресата, який зазначено в супровідній адресі, автоматично надходить sms/viber-повідомлення з інформацією про надходження відправлення Експрес до ОПЗ із зазначенням контактного номеру телефона ОПЗ. (п.п.6.10, 10.3.1 Порядку пересилання відправлень "Укрпошта Експрес").

Враховуючи вище викладене, а також те, що позивачем в накладних-експрес невірно зазначений контактний номер телефона отримувача (відповідача), що є однією з обов`язкових умов надіслання відправлення експрес, слід дійти висновку, що відповідачу не були вручені відправлення позивача.

Тобто, в даному випадку, надані позивачем описи вкладення у цінний лист, фіскальні чеки та накладні-експрес на ім`я отримувача Кудряшова П.С. не є належними та достовірними доказами направлення на адресу відповідача - ФОП Кудряшова П.С. повідомлень про припинення договору та звільнення торговельного місця.

Водночас, інших доказів вручення даних листів ФОП Кудряшову П.С суду та до матеріалів справи не надано.

При цьому слід відмітити, що позивач не був позбавлений права нарочно (безпосередньо на торговельному місці) вручити відповідачу повідомлення-заперечення щодо продовження строку дії договору та надати суду докази вручення повідомлення нарочно.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що договір оренди №1-3/69/18 торговельного місця від 01.07.2019р. не припинив свою дію і підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача сум штрафних санкцій та усунення перешкод в користуванні торговельним місцем відсутні, а тому суд першої інстанції в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими ті обставини, що підтверджуються належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, з відповідністю висновків суду обставинами справи, а також із повним дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, колегія суддів погоджується з вірним висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову, в даному випадку, слід відмовити.

Судові витрати судом розподілено з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. по справі №903/646/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2021р. у справі №903/646/20 - без змін.

2. Справу №903/646/20 повернути до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" лютого 2021 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.