ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.02.2021р. Справа №905/1633/19 (905/538/20)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (87510, Донецька обл., м.Маріуполь, Центральний район, Запорізьке шосе, 2Г, ) в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) Абрамова В.В. (01033, м.Київ, вул.Василя Яна, 3/5, офіс 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Стоянка, вул.Київська, 10, )

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс» (08170, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Віта-Поштова, вул.Звенигородська, буд.200Д, )

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27.12.2007р.)

про визнання недійсним правочину та витребування нерухомого майна

у межах провадження у справі №905/1633/19

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» (03189, м.Київ, вул.Ак.Вільямса, 4, )

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (87510, Донецька обл., м.Маріуполь, Центральний район, Запорізьке шосе, 2Г, )

про визнання банкрутом

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.

У засіданні брали участь:

від позивача (у режимі відеоконференції): Абрамов В.В. - ліквід.

від відповідача: Артюхов Д.М. - адв.

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

Згідно із ст.216 ГПК України

в засіданні суду оголошувались перерви з 19.11.2020р. до 30.11.2020р., 03.02.2021р. з 15:32 год. до 15:52 год.

СУТЬ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1633/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш».

Постановою господарського суду Донецької області від 05.03.2020р. припинено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Абрамова В.В.; визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» арбітражний керуючий Абрамов В.В. звернувся до господарського суду Донецької області в межах справи №905/1633/19 із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія», про:

1) визнання недійсним правочину відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оформленого актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»;

2) витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» для включення до ліквідаційної маси нерухомого майна, а саме:

- торгівельно-розважального центру, загальною площею 3212,6 кв. м, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- торгівельно-розважального центру, загальною площею 2142,3 кв. м з описом: торгівельно-розважальний центр, «А»; підвал, «під А»; розвантажувальна рампа, «а»; прибудова, «а1», розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- насосної, площею 49,8 кв. м, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0016, площею 0,0977 га, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0028, площею 0,8647 га, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0015, площею 0,4297 га, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Ухвалою суду від 25.03.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи №905/1633/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

На підставі ухвали суду від 26.11.2020р. до участі у розгляді справи залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс», ОСОБА_1 .

Відповідач проти позову заперечував з підстав, які наведені у відзиві б/н від 14.05.2020р. (т.5, а.с.140), додаткових поясненнях б/н від 28.08.2020р. до відзиву (т.7, а.с.88).

Позивач (арбітражний керуючий) проти доводів відповідача заперечував з підстав, які наведені у відповіді б/н від 25.08.2020р. на відзив відповідача (т.7, а.с.76).

Третя особа 1 проти позову заперечувала з підстав, які наведені у поясненнях б/н від 13.01.2021р. (т.8, а.с.184).

Третя особа 2 проти позову заперечувала з підстав, які наведені у поясненнях б/н від 12.01.2021р. (т.8, а.с.177).

Позивачем (арбітражним керуючим) також надавались пояснення №02-06/121 від 27.01.2021р. щодо пояснень третіх осіб (т.8, а.с.234).

За приписами ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Відповідь б/н від 25.08.2020р. ліквідатора (арбітражного керуючого) Абрамова В.В. на відзив надійшла до суду з порушенням строку, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 25.03.2020р.

Додаткові поясненнях б/н від 28.08.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» до відзиву господарським судом не витребовувались та можливість їх самостійного подання господарським процесуальним законодавством не передбачена.

Разом з тим, враховуючи завдання господарського судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуванням в судовому процесі, застосовуючи принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд враховує наведені додаткові пояснення і відповідь на відзив при вирішенні цього спору.

Одночасно, пояснення №02-06/121 від 27.01.2021р. позивача (арбітражного керуючого) не витребовувались судом та надійшли до суду після закриття провадження у справі та її призначення до розгляду по суті. У судовому засіданні 03.02.2021р. представник відповідача зазначив, що не отримував ці пояснення заявника позову. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи арбітражного керуючого, які визначені у наведених поясненнях, оскільки їх врахування буде суперечити принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Правові позиції учасників спору полягали у наступному:

Звертаючись до суду з цим позовом позивач (арбітражний керуючий) зазначав, що на момент виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» грошових зобов`язань, невиконання яких стало правовою підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство, боржник мав у своїй власності майно, за рахунок якого можливо було задоволення вимог кредиторів, та яке безпідставно відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» шляхом внесення до статутного фонду вказаної юридичної особи на підставі акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р.

На думку відповідача, передання майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» не може порушувати права Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оскільки внаслідок цього останнє набуло права власності на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія». Отже, відсутні підстави вважати, що спірне майно вибуло з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» з метою невиконання вимог кредиторів. Враховуючи оплатне відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» належної йому частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія», цей спір може призвести до порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс», яке придбало належну Товариству з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та сплатило кошти, а також може порушити права наступних власників корпоративних прав юридичної особи-відповідача.

Відповідач також зазначав, що позов не містить посилань на конкретні норми Цивільного кодексу України чи Кодексу України з процедур банкрутства, в силу яких спірний правочин має бути визнаний недійсним.

З цього приводу позивач (арбітражний керуючий) з посиланням на судову практику стверджував, що вчинення боржником відчуження належного йому майна шляхом внесення його до статутного капіталу іншої юридичної особи, за наявності при цьому факту невиконання своїх грошових зобов`язань перед іншими особами, безумовно свідчить про вчинення таких дій на шкоду кредиторів, адже унеможливлює задоволення їх вимог за рахунок відповідного майна, що в силу приписів ч.6 ст.13 Цивільного кодексу України є підставою для визнання недійсним відповідного правочину відчуження, оформленого актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., як засобу припинення відповідного зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та захисту прав кредиторів.

Позивач (арбітражний керуючий) також наполягав на тому, що ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства (абз.1, 3 ч.1) прямо передбачає можливість визнання недійсними договорів у випадку, який став предметом розгляду у цій справі.

У позовній заяві зазначалось, що вчинення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р. (відчуження майна) мало місце за час дії накладеного в межах виконавчого провадження №54033837 арешту на все майно відповідача у цій справі.

У відповідь на вказаний довід відповідач наполягав, що державна реєстрація правочину, вчиненого шляхом підписання акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., відбулась 31.10.2017р. після зняття арешту у виконавчому провадженні №54033837, у зв`язку із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження. Окрім того, за твердженням відповідача, 12.09.2017р. на виконання рішення господарського суду Київської області від 09.02.2017р. у справі №911/3979/16 за платіжним дорученням №3651 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» було списано в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні №54033837 всю суму заборгованості за вказаним рішенням у розмірі 58058 грн (за кілька місяців до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження). На думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія», вказане свідчить про відсутність підстав вважати, що спірний правочин міг порушити права будь-яких кредиторів. Разом з тим, підставою для скасування ухвалою господарського суду Київської області від 22.11.2018р. у справі №911/3979/16 постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження була неправомірність його дій щодо своєчасності перерахування стягнутих коштів. Жодних судових рішень про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на момент вчинення правочину не існувало.

З цього приводу позивач (арбітражний керуючий) зазначав, що реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто, державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Наразі, заявлено вимогу про недійсність правочину, оформленого саме актом приймання-передачі та грошової оцінки майна станом на 27.10.2017р., а не вимогу про скасування реєстраційних дій, проведених станом на 31.10.2017р. Водночас, реєстрація за Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» права власності на нерухоме майно була здійснена після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2017р. цього ж дня, що не нівелює факту укладення правочину відчуження належної Товариству з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» нерухомості, оформленого актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., саме під час дії відповідного арешту, ще до винесення постанови від 31.10.2017р., а з огляду на ухвалу господарського суду Київської області від 22.11.2018р. у справі №911/3979/16 відповідний арешт діє по сьогоднішній день.

Заперечення проти позову відповідач також обґрунтовував тим, що провадження у справі №905/1633/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» було відкрито 19.09.2019р. під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який визначав можливість визнання недійсними правочинів, що були вчинені боржником протягом одного року до порушення справи про банкрутство. На думку відповідача, такий строк є преклюзивним, внаслідок чого положення ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства, що збільшили наведений строк до трьох років, не можуть бути застосовані у розглядуваному випадку, оскільки строк передбачений вказаним законом закінчився для заявника позову на час набрання чинності відповідним кодексом.

Позивач (арбітражний керуючий) із цим доводом не погоджувався та наполягав на тому, що з прийняттям Кодексу України з процедур банкрутства та втратою чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» застосуванню підлягають положення саме вказаного кодексу.

Треті особи погоджувались із правовою позицією відповідача та зазначали про наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» набуло нерухоме майно за рахунок майнового внеску Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» до статутного капіталу юридичної особи-відповідача.

Моментом набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» на спірне майно є 31.10.2017р. (дата державної реєстрації переходу прав власності).

Жодних обмежень чи обтяжень спірного майна на час набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» чи Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс» його у власність не існувало.

Третя особа 1 також вказувала, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід», права якого начебто порушені внаслідок внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія», не зверталось до суду з жодними позовами та не вчиняло жодних дій, спрямованих на захист своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 14.01.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2021р.

Представник позивача (арбітражний керуючий) у судове засідання 03.02.2021р. з розгляду справи по суті з`явився (приймав участь у режимі відеоконференції), позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 03.02.2021р. з розгляду справи по суті з`явився, проти задоволення позову заперечив.

Представники третіх осіб у судове засідання 03.02.2021р. з розгляду справи по суті не з`явились, про розгляд справи обізнані, у письмових поясненнях по суті спору розгляд справи просили здійснювати без їх участі.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Приписи вказаної норми процесуального права розповсюджують свою дію на третіх осіб в силу норм ч.5 ст.50 цього кодексу України.

Разом з тим, норми ст.43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують учасників судового процесу добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представників третіх осіб не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

12.03.2018р. господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі №910/16996/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про стягнення 912483 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), згідно з яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» заборгованість з орендної плати у розмірі 911483 грн, судовий збір у розмірі 13687,34 грн; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» заборгованість з орендної плати у розмірі 1000 грн.

У цій справі господарським судом встановлено невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» свого обов`язку щодо сплати орендної плати за договором оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015р. за період з 26.08.2016р. до 03.12.2016р. у розмірі 912483 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», право вимоги якого перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» на підставі договору про відступлення права вимоги від 09.03.2017р. з урахуванням погоджених умовами цього договору меж відповідальності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика».

Окрім того, 06.12.2017р. господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі №910/16750/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про стягнення 3078487 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), відповідно до якого позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» неустойку за прострочення по поверненню майна у розмірі 3076478 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 46177,17 грн; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» неустойку за прострочення по поверненню майна у розмірі 2000 грн.

За змістом цього судового рішення господарським судом встановлено невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» свого обов`язку щодо повернення майна, яке передавалось за договором оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015р., та сплати неустойки в сумі 3076478 грн за прострочення по поверненню майна, нарахованої за період з 07.12.2016р. до 22.05.2017р., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», право вимоги якого перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» на підставі договору про відступлення права вимоги від 09.03.2017р. з урахуванням погоджених умовами цього договору меж відповідальності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика».

Відповідно до відомостей, які наявні у матеріалах справи, підтверджуються даними Єдиного державного реєстру судових рішень, а також не спростовані відповідачем, рішення від 12.03.2018р. у справі №910/16996/17, від 06.12.2017р. у справі №910/16750/17 не переглядались в апеляційному, касаційному порядку або з підстав, які визначені ст.320 Господарського процесуального кодексу України, та набрали законної сили.

Отже, зважаючи на вищенаведене, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» наявні невиконані зобов`язання, заборгованість за якими утворилась в періоди з 26.08.2016р. до 03.12.2016р., з 07.12.2016р. до 22.05.2017р.

04.09.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» звернулось до господарського суду Донецької області з заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на підставі ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В обґрунтування заяви про порушення справи про банкрутство заявник (кредитор) посилався на наявність безспірних вимог до боржника у загальному розмірі 4050825,41 грн, не забезпечених заставою та підтверджених рішеннями господарського суду міста Києва від 06.12.2017р. у справі №910/16750/17 та від 12.03.2018р. у справі №910/16996/17, частина з яких - у розмірі 3122655,17 грн стала предметом примусового виконання рішення в межах виконавчого провадження №59002864, тобто становить більше трьохсот мінімальних розмірів заробітних плат, а також на несплату вказаної заборгованості боржником протягом більш як трьох місяців (в т.ч. протягом більше трьох місяців тривання виконавчого провадження).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.09.2019р. відкрито провадження у справі №905/1633/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»; визнані вимоги ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» на загальну суму 4050825,41 грн; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

30.09.2019р. за №62879 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про порушення справи №905/1633/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш».

Ухвалою суду від 14.11.2019р. затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», що складаються з вимог:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» на суму 19210 грн (судовий збір) - вимоги першої черги задоволення; 4050825,41 грн (основний борг) - вимоги четвертої черги задоволення;

- Головного управління ДПС у Донецькій області на суму 3842 грн (судовий збір) - вимоги першої черги задоволення; 6878,51 (неустойка (штраф, пеня) - вимоги шостої черги задоволення.

Ухвалою суду від 30.01.2020р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» кредитором боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на суму 762339 грн безпідставно отриманих коштів та 4204 грн судового збору, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; постановлено розпоряднику майна внести до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на суму 762339 грн - четверта черга, 4204 грн - перша черга.

Того ж дня, ухвалою суду від 30.01.2020р. припинено повноваження діючого керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» ОСОБА_9; покладено виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на розпорядника майна (арбітражного керуючого) Абрамова Віталія Валерійовича.

Постановою господарського суду Донецької області від 05.03.2020р. припинено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Абрамова В.В.; визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича.

Таким чином, невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» зобов`язань, які були предметом розгляду у справах №910/16750/17 та №910/16996/17, стало підставою для порушення відносно вказаного суб`єкта провадження у справі про банкрутство, що свідчить про безпосередній зв`язок між протиправною бездіяльністю боржника та виникненням підстав для застосування процедур, які були передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а в подальшому Кодексом України з процедур банкрутства.

Разом з тим, згідно з довідкою «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» станом на 05.07.2017р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» належало наступне майно:

- торгівельно-розважальний центр, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- торгівельно-розважальний центр, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- насосна, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0028, площею 0,8647 га, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, земельна ділянка 10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0015, площею 0,4297 га, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, земельна ділянка 10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0016, площею 0,0977 га, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського р-н, с.Стоянка, вул.Київська, земельна ділянка 10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Наприкінці 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» стало учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» з часткою 75,6% (30987427 грн), у зв`язку з наступним:

- придбанням частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» ОСОБА_2 у розмірі 0,005% (500 грн),

- здійсненням майнового внеску учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» у вигляді об`єктів нерухомості загальною вартістю 30986927 грн (щодо правомірності відчуження яких виник спір у цій справі).

Про вказані обставини свідчать наявні у матеріалах справи (у копіях): протокол №15 від 27.10.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та затверджена на його підставі редакція статуту; акт приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р.; протокол №41 від 27.10.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»; договір б/н від 27.10.2017р. купівлі-продажу (відступлення) частки (корпоративних прав) ТОВ «Продбакалія» з актом прийому-передачі від 27.10.2017р (щодо частки ОСОБА_2 у розмірі 0,005% статутного капіталу, номінальною вартістю 500 грн).

27.10.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» передало за рахунок майнового внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» вищенаведені майнові цінності шляхом підписання акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р.

Акт був підписаний від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» - ОСОБА_8 (уповноваженою особою за довіреністю, виданою від імені директора товариства ОСОБА_3), від Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» - ОСОБА_7 (учасником товариства).

Загальну вартість майна сторони оцінили у 30986927 грн.

Згідно з відомостями, які наявні у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 31.10.2017р. державним реєстратором (приватним нотаріусом Саєнко Ольгою Олександрівною) на підставі протоколу №15 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» і акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р. внесено записи про реєстрацію права приватної власності на майно (щодо правомірності відчуження якого виник спір у цій справі) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія».

За таких обставин, за рахунок майнового внеску Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» у 2017 році статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» збільшився у кілька разів.

При цьому, відчуження належного на праві власності майна шляхом його внесення до статутного капіталу іншої юридичної особи було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» за наявності невиконаних грошових зобов`язань перед кредиторами (зокрема, тих, що були встановлені у справах №910/16750/17 та №910/16996/17).

21.11.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» продало свою частку в розмірі 75,6% (30987427 грн) у статутному капіталі юридичної особи-відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс», про що свідчать наступні докази (у копіях): протокол №16 від 21.11.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та затверджена на його підставі редакція статуту; протокол №45 від 21.11.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»; протокол №6 від 20.11.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс»; договір б/н від 21.11.2017р. купівлі-продажу (відступлення) частки (корпоративних прав) ТОВ «Продбакалія» з актом прийому-передачі від 21.11.2017р.

Разом з тим, у 2019 році єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» стала ОСОБА_1 , в тому числі, за рахунок частки у розмірі 75,6% (30987427 грн), у зв`язку з її придбанням у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс». На підтвердження цих обставин в матеріалах справи наявні: протокол №17 від 24.05.2019р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та затверджена на його підставі редакція статуту; акт від 24.05.2019р. приймання-передачі частки в статутному капіталі згідно договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Продбакалія» від 24.05.2019р.

При розгляді справи господарським судом у Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області витребовувалась реєстраційна справа відповідача, згідно з якою встановлене наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» було створено 09.02.2015р. за рішенням його засновника - ОСОБА_3 , оформленого протоколом №1 від 06.02.2015р. Статутний капітал товариства на момент його створення становив 50000 грн за рахунок грошового внеску засновника.

Склад учасників товариства відповідача, його статутний фонд та розподіл часток учасників неодноразово змінювались наступним чином:

1) зміни до статуту, які оформлені протоколом №3 від 03.07.2015р.: засновники (учасники) - ОСОБА_4 - 99%, ОСОБА_3 - 1%, статутний капітал - 50000 грн;

2) зміни до статуту, які оформлені протоколом №8 від 10.11.2015р.: засновники (учасники) - ОСОБА_4 - 99,995%, ОСОБА_5 - 0,005%, статутний капітал - 10000000 грн;

3) зміни до статуту, які оформлені протоколом №10 від 05.04.2016р.: засновники (учасники) - ОСОБА_6 - 99,995%, ОСОБА_5 - 0,005%, статутний капітал - 10000000 грн;

4) зміни до статуту, які оформлені протоколом №11 від 08.06.2016р.: засновники (учасники) - ОСОБА_7 - 99,995%, ОСОБА_5 - 0,005%, статутний капітал - 10000000 грн;

5) зміни до статуту, які оформлені протоколом №13 від 27.10.2016р.: засновники (учасники) - ОСОБА_7 - 99,995%, ОСОБА_2 - 0,005%, статутний капітал - 10000000 грн;

6) зміни до статуту, які оформлені протоколом №15 від 27.10.2017р.: засновники (учасники) - ОСОБА_7 - 24,4%, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» - 75,6%, статутний капітал - 40986927 грн;

7) зміни до статуту, які оформлені протоколом №16 від 21.11.2017р.: засновники (учасники) - ОСОБА_7 - 24,4%, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс» - 75,6%, статутний капітал - 40986927 грн;

8) зміни до статуту, які оформлені протоколом №17 від 24.05.2019р.: засновники (учасники) - ОСОБА_1 - 100%, статутний капітал - 40986927 грн.

Окрім того, господарським судом у Центру надання адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації витребовувались належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційні справи №24, №24, №24, №24, №4, №24) щодо спірних об`єктів нерухомості, зі змісту яких слідує, що у прийнятті рішень про збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» до розміру 40986927 грн за рахунок додаткового майнового внеску Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (всього об`єктів нерухомості загальною грошовою вартістю 30986927 грн) приймав участь його учасник - ОСОБА_6 (протокол №41 від 27.10.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»).

Безпосередньо акт приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р. був підписаний від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» - ОСОБА_8 (уповноваженою особою за довіреністю, виданою від імені директора товариства ОСОБА_3 ).

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» ОСОБА_3 брав участь у прийнятті рішення про надання згоди на продаж частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», належної йому у розмірі 75,6% статутного капіталу, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс» та прийняття таким чином останнього до складу учасників товариства відповідача (протокол №16 від 21.11.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія»).

Директором (учасником, засновником) ОСОБА_3 , директором ОСОБА_5 (у різні часи) Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» на ім`я ОСОБА_8 оформлювались довіреності №333 від 06.02.2015р., №03/07 від 03.07.2015р., №11/07 від 11.11.2015р., №05/04 від 05.04.2016р., №08/07 від 08.07.2016р., №27/08 від 27.10.2016р., №20/10 від 20.10.2017р., №21/10 від 21.11.2017р., №21/02 від 21.02.2018р., внаслідок чого довіреною особою вчинялись дії щодо реєстрації новоутвореної юридичної особи, внесення змін до установчих документів юридичної особи-відповідача.

З наведеного вбачається пов`язаність осіб, які в той чи інший час були засновниками (учасниками), представниками виконавчих органів, чи особами, які діяли за довіреностями, вищенаведених господарських товариств.

Слід зазначити, що договір б/н від 21.11.2017р. купівлі-продажу (відступлення) частки (корпоративних прав) ТОВ «Продбакалія» (продавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», покупець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс») містить положення про його оплатність. Зокрема, відповідно до п.3.1 вказаного договору за продаж частки (корпоративних прав) покупець зобов`язується сплатити продавцю 30987000 грн без ПДВ. Проте, доказів виконання умов договору в цій частині матеріали справи не містять.

Згідно з актом приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Продбакалія» від 24.05.2019р. (продавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс», покупець - ОСОБА_1 ) у власність набута частка в розмірі 75,6% статутного капіталу, номінальна вартість частки - 30987427 грн, ціна частки (вартість частки, яку продавець відступає покупцю шляхом купівлі-продажу) становить 149000 грн. При цьому, вказаний акт складався згідно з договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Продбакалія» від 24.05.2019р., який у матеріалах реєстраційної справи відповідача відсутній.

Таким чином, виникають обґрунтовані сумніви стосовно оплатності правочинів, згідно з якими відбувалось відчуження частки у статутному капіталі (фактично у вигляді майна, що станом на 05.07.2017р. належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»). Доказів дійсного виконання платіжних зобов`язань покупцями на шляху зміни власників відповідної частки до матеріалів справи не представлено.

В обмін на передання майна до статутного капіталу відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» дійсно мало набути корпоративні права учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія», внаслідок продажу цієї частки Товариству з обмеженою відповідальністю «Кастомс Брокерідж Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» мало одержати кошти, визначені п.3.1 договору б/н від 21.11.2017р. Проте, подвійний продаж частки у розмірі 75,6% статутного капіталу, участь у визначенні її долі осіб, які є пов`язаними між собою, свідчить, що договір, оформлений актом б/н від 27.10.2017р., не мав легітимної мети.

З огляду на вищенаведене, суд визнає правочин відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оформлений актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» таким, що вчинений на шкоду кредиторам Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш».

Окрім того, як зазначалось, акт приймання-передачі та грошової оцінки майна був підписаний сторонами 27.10.2017р., державна реєстрація переходу прав власності відбулась 31.10.2017р.

За твердженням позивача (арбітражного керуючого), згідно з укладеним 09.03.2017р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» договором відступлення права вимоги, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» було набуто права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» щодо сплати останнім неустойки в розмірі 55302 грн за прострочення з 04.12.2016р. по 06.12.2016р. виконання обов`язку з повернення нерухомого майна.

Стягнення відповідної заборгованості було предметом вирішення господарським судом Київської області спору у справі №911/3979/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Біпродукт» про виселення з приміщень, вилучення майна та стягнення 60000 грн, за наслідками розгляду якого 09.02.2017р. було прийнято рішення, в тому числі, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» неустойки за прострочення по поверненню майна у розмірі 55302 грн та судового збору в сумі 2756 грн.

З метою виконання такого рішення Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» було пред`явлено відповідний судовий наказ до виконання Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, за яким останнім 30.05.2017р. було відкрито виконавче провадження №54033837 з примусового виконання рішення господарського суду Київської області від 09.02.2017р. по справі №911/3979/16.

Реалізуючи набуті за вказаним договором відступлення права вимоги від 09.03.2017р. права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про заміну сторони у вказаному виконавчому провадженні, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 21.08.2017р. у справі №911/3979/16 було замінено стягувача у виконавчому провадженні №54033837 з виконання наказу господарського суду Київської області №911/3979/16, виданого 17.05.2017р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід».

Господарським судом Київської області у вказаній справі розглядалась скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Актив Фінанс Захід» на дії виконавця, внаслідок чого ухвалою суду від 22.11.2018р. у справі №911/3979/16 було, в тому числі: визнано неправомірними дії державного виконавця заступника начальника Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, вчинені в межах виконавчого провадження №54033837 щодо зняття арешту з рахунків боржника згідно постанови про зняття арешту з коштів від 12.09.2017р., закінчення виконавчого провадження, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2017р.; визнано протиправними та скасовано постанови Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, винесені в межах виконавчого провадження №54033837, а саме: від 12.09.2017р. про зняття арешту з коштів; від 31.10.2017р. про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, з метою попередження можливих неправомірних дій боржника, який недобросовісно користуючись своїми правами та шляхом виведення власних активів створює загрозу неможливості виконання остаточного судового рішення, законодавцем в приписах Закону України «Про виконавче провадження» було закріплено обов`язок виконавця здійснювати арешт майна боржника для досягнення відповідних цілей - задоволення вимог стягувача.

З цією метою в межах виконавчого провадження №54033837 з виконання рішення господарського суду Київської області у справі №911/3979/16 державним виконавцем постановою від 30.05.2017р. було накладено арешт на все нерухоме майно, належне боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш».

В подальшому, чинність такого арешту було припинено постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2017р., однак, як зазначалось, ухвалою господарського суду Київської області від 22.11.2018р. у справі №911/3979/16 відповідні дії державного виконавця було визнано неправомірними, а постанову від 31.10.2017р. - скасовано.

Оскільки відповідна постанова державного виконавця була скасована ухвалою господарського суду Київської області від 22.11.2018р. у справі №911/3979/16, суд визнає правочин відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оформлений актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» таким, що фактично вчинений під час дії арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш».

При цьому, скасування постанови державного виконавця про зняття арешту майна свідчить про відсутність підстав для врахування її змісту при оцінці доводів сторін у цій частині щодо дати правочину, коли такий відбувся. Тож, підписання акту приймання-передачі та грошової оцінки майна 27.10.2017р. з подальшою реєстрацією 31.10.2017р. (у день винесення постанови про зняття арешту, яку визнано неправомірною і скасовано, тобто, такою, що не існує) не має принципового значення для оцінки обставин укладання спірного правочину під час дії арешту.

Підстави прийняття ухвали господарського суду Київської області від 22.11.2018р. у справі №911/3979/16, фактичне виконання рішення господарського суду Київської області від 09.02.2017р. також не впливають на вищенаведені висновки суду, з огляду на те, що наявність арешту майна (з будь-яких підстав) створює умови неможливості (протиправності) його відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Разом з тим, ст.5 Господарського процесуального кодексу України, визначає, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2).

За змістом ч.ч.1-4 ст.202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.2). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч.3). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4).

Як встановлено, 27.10.2017р. відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оформлені протоколом №41. Вказаними загальними зборами учасників вирішено купити частку ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» у розмірі 0,005%, вартість якої складає 500 грн, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»; збільшити статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» до розміру 40986927 грн за рахунок додаткового майнового внеску Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (всього об`єктів нерухомості загальною грошовою вартістю 30986927 грн); надати повноваження директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» ОСОБА_3 особисто або через уповноважену ним особу на підписання договору купівлі-продажу (відступлення) часки (корпоративних прав) Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» з ОСОБА_2 та протоколу №15 від 27.10.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія».

Отже, вказане свідчить про одностороннє волевиявлення учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» передати, в тому числі, спірне майно в обмін на частку у статутному капіталі відповідача.

Аналогічна за змістом одностороння дія мала місце з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» шляхом прийняття рішень на загальних зборах учасників, які оформлені протоколом №15 від 27.10.2017р.

Відтак, для фактичної реалізації вказаних намірів з боку сторін необхідне відповідне волевиявлення, що нестиме для господарських товариств певні юридичні наслідки, або ж кожна з юридичних осіб може відмовитись від передання (прийняття) майна в обмін на частку в статутному капіталі.

27.10.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» передало за рахунок майнового внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» відповідні майнові цінності шляхом підписання акту приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р.

Отже, саме двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків, а тому у даних правовідносинах саме оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст.202 Цивільного кодексу України), є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків згідно із ст.16 Цивільного кодексу України і ст.20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення (ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства).

За приписами ст.42 вказаного кодексу правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, зокрема, з таких підстав: боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Аналогічні за змістом положення містив Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв на час підписання спірного акту.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Одночасно, основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 цього нормативно-правового акту), в силу норм п.1 ч.2 ст.11 якого цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст.16 Цивільного кодексу України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами ст.215 відповідного нормативно-правового акту.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Тобто, цивільні права здійснюються особою до визначених меж, поки це не суперечить інтересам інших осіб і публічним інтересам. Такі межі можуть визначатися договором або актами цивільного законодавства. Обов`язок при здійсненні цивільних прав утримуватися від дій, які порушували б права інших осіб, конкретизується актами цивільного законодавства, що встановлюють ці права. Порушення меж здійснення цивільних прав веде до зловживання правом.

За змістом ч.ч.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.1 та ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України, що за правилами ст.215 названого кодексу є підставою для визнання його недійсним.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

При укладенні договору сторони мають переслідувати легітимну мету. Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети її здійснення.

Надаючи правову кваліфікацію оспорюваному правочину, суд враховує, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також, поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, які передбачають, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом направленим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Фраудаторним може виявитися будь-який правочин (договір), укладений між учасниками цивільних відносин, який не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що визначені ст.203 Цивільного кодексу України, зокрема: зміст правочину суперечить цьому кодексу, актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (власність використовується на шкоду іншим); волевиявлення боржника як учасника правочину є неправомірним, внутрішня воля націлена на обман, «на зло» іншої особи (кредитора); правочин не є реальним, не має економічної мети, правові наслідки є зловживанням правами та викликають порушення прав кредиторів (боржник не отримує еквівалентних зустрічних майнових дій, кредитор втрачає забезпечення).

Договором, який вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний правочин (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність чи відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку про те, що передавши майно до статутного капіталу відповідача, у період існування невиконаних (прострочених) зобов`язань із погашення заборгованості перед кредиторами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» діяло з неправомірною та недобросовісною метою ухилення від виконання прострочених зобов`язань.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що на час передання майна до статутного капіталу відповідача боржник міг виконувати власні фінансові зобов`язання перед кредиторами і нове зобов`язання не було ним набуто всупереч власним фінансовим можливостям та інтересам.

За змістом ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною 1 ст.627 вказаного кодексу визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст.3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріплювати можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Водночас, закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

З конструкції ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України слідує, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Стверджувані позивачем (арбітражним керуючим) і встановлені судом обставини вказують на те, що укладення оспорюваного правочину використано його сторонами для уникнення сплати заборгованості перед кредиторами, тобто з наміром завдати шкоди іншим особам, що є формою зловживання правом. Такі дії сторін правочину не відповідають критеріям добросовісності, справедливості та недопустимості зловживання правами.

За наведених обставин оспорюваний договір може бути кваліфікований як правочин, при укладенні якого його сторони діяли недобросовісно та зловживали правами щодо кредиторів з метою уникнення задоволення їх вимог, відтак цей правочин є фраудаторним.

Слід зазначити, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст.234 Цивільного кодексу України так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст.238 Цивільного кодексу України. Про це неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах.

Разом з тим, визначені ст.ст.228, 234 Цивільного кодексу України правові можливості визнання договору недійсним, не спростовують наявності у заявника позову права на звернення з відповідною матеріально-правовою вимогою на підставі загальних засад цивільного законодавства. З огляду на наведене, твердження відповідача про те, що позов не містить посилань на конкретні норми Цивільного кодексу України чи Кодексу України з процедур банкрутства, в силу яких спірний правочин має бути визнаний недійсним, є безпідставними.

Окрім того, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, імовірно реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що дії сторін при вчиненні оспорюваного договору (відсутність намірів щодо реального настання обумовлених спірним договором правових наслідків; укладання правочину пов`язаними особами для створення умов неможливості сплати заборгованості перед кредиторами, а також укладання договору після винесення недійсної (тобто, такої, що не існує у просторі і часі) постанови державного виконавця про скасування арешту майна) є формою зловживання правом, яке порушує вимоги ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України, а зобов`язання за спірним договором суперечить вимогам ч.1 та ч.5 ст.203 цього кодексу, суд дійшов висновку про наявність підстав, для визнання спірного договору недійсним відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги в частині визнання недійсним правочину відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оформленого актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на неможливість застосування приписів ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства стосовно визначеного нею строку на звернення до суду з відповідною вимогою є безпідставними, з огляду на таке:

Провадження у справі №905/1633/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» було відкрито 19.09.2019р. в порядку норм Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності 21.04.2019р. та введений в дію 21.10.2019р. Згідно з п.п.2, 4 його Прикінцевих та Перехідних положень, з дня введення в дію цього кодексу втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також встановлено, що подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Стаття 20 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначалала, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (абз.1, ч.1).

В свою чергу, ст.42 Кодекс України з процедур банкрутства визначила наступні правила з аналогічного питання: «Правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам».

В силу норм ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.

Позов подано арбітражним керуючим Абрамовим В.В. 17.03.2020р. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» Абрамов В.В. призначений постановою господарського суду Донецької області від 05.03.2020р.

Тож, саме з 05.03.2020р. у арбітражного керуючого Абрамова В.В., як ліквідатора юридичної особи-боржника, виникло право на звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про наявність підстав для застосування у розглядуваному випадку саме приписів ст.42 Кодекс України з процедур банкрутства.

Статтею 216 Цивільного кодексу України закріплено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких обставин, враховуючи визнання спірного правочину недійсний, передане за ним майно підлягає витребуванню від Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог і у цій частині.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) Абрамова В.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» підлягають задоволенню у повному обсязі.

При розгляді цієї справи, господарським судом враховано правові позиції Верховного суду у подібних правовідносинах, в тому числі, ті, на які посилались учасники судового процесу.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 4204 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним правочин відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш», оформленого актом приймання-передачі та грошової оцінки майна від 27.10.2017р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш».

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» нерухоме майно, а саме:

- торгівельно-розважальний центр, загальною площею 3212,6 кв. м, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- торгівельно-розважальний центр, загальною площею 2142,3 кв. м з описом: торгівельно-розважальний центр, «А»; підвал, «під А»; розвантажувальна рампа, «а»; прибудова, «а1», розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- насосну, площею 49,8 кв. м, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0016, площею 0,0977 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0028, площею 0,8647 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0015, площею 0,4297 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Стоянка, вул.Київська, буд.10-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Продбакалія» (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Стоянка, вул.Київська, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (87510, Донецька обл., м.Маріуполь, Центральний район, Запорізьке шосе, 2Г, ) судовий збір в сумі 4204 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 03.02.2021р.

Повний текст рішення складено 15.02.2021р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця