ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Справа № 906/1081/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: Cтасюк І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 07.12.2020, повне рішення складено 17.12.2020, у справі № 906/1081/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" (м.Київ)

до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області (м.Житомир)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (Житомирська область, Ємільчинський район, с.Куліші)

про стягнення 64000 грн

В вересні 2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про стягнення 64 000,00 грн страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що внаслідок страхового випадку на виконання умов Полісу № АІ/9731990 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.07.2016, укладеного між позивачем та Головним управлінням Національної поліції України в Житомирській області, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 64 000,00 грн, а тому, враховуючи вимоги п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до ПрАТ «Арсенал страхування» перейшло право вимоги відшкодування вказаних коштів за рахунок Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, адже вина водія - ОСОБА_1 , який на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із відповідачем, підтверджена постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 у справі № 277/373/17.

Відповідач у поданих до суду запереченнях на позовну заяву вказує, що позивачем не доведено, а Ємільчинським районним судом Житомирської області не становлено факту перебування працівника ГУ Національної поліції України в Житомирській області ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП та наявність вини водія у вчиненні ДТП.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.11.2020 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20, позов ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області задоволено повністю.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Житомирській області на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» - 64000,00 грн страхового відшкодування; - 2102,00 грн судового збору.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки відповідачем не надано доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь позивача, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі виплаченого відшкодування є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в порядку положень ст. 1172, 1187, 1191 ЦК України та п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Керуючись приписами п.5 ст.267 ЦК України, місцевий господарський суд визнав поважними причини пропущення ПрАТ «Арсенал страхування» строків позовної давності до поданої заяви про стягнення 64 000,00 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідач Головне управління Національної поліції України в Житомирській області, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позов відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- суд першої інстанції неправильно оцінив докази у справі і прийшов до помилкових фактичних висновків. Сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові лише за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін;

- за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано майнової та моральної шкоди, є тим днем, коли позивач довідався про порушення свого права та про особу, яка його порушила і саме із цього часу в нього виникло право вимоги як до безпосереднього заподіювана шкоди, так і до страхової компанії, відповідальної за останнього;

- дорожньо-транспортна пригода 01.01.2017 сталася за участю ОСОБА_1 , який керував службовим автомобілем «НИВА Chevrolet», д/н НОМЕР_1 , належним ГУНП в Житомирській області, відповідно до наказу про надання права керування;

- саме з моменту виконання позивачем свого зобов`язання (страхової виплати потерпілому ОСОБА_2 на суму 64000 грн відповідно до платіжного доручення № 894254 від 20.07.2017) у нього виникло право подати регресний позов до суду. Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» 20.07.2017, перебіг позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати та позивач повинен був звернутись до суду із регресним позовом не пізніше 20.07.2020;

- позовна заява датована 02.09.2020 та того ж дня надіслана на адресу відповідача, тобто зі спливом трирічного терміну позовної давності;

- позивачу було відомо ще в 2017 році одразу після страхової виплати, що належним відповідачем для пред`явлення регресних позовних вимог є саме Головне управління Національної поліції в Житомирській області, оскільки до ГУНП в Житомирській області ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зверталось з претензією для досудового врегулювання спору листом від 07.08.2017 за вихідним № 070817~29472к, на що отримало відмову у її задоволенні, викладену в листі від 08.09.2017 № 867/105/04/31-2017;

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Таким чином, на думку скаржника, рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20 є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, тому підлягає до скасування /а.с. 141-151/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20, розгляд справи призначено на 24.02.2021 об 12:00 год /а.с. 174-175/.

09.02.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вих.№ 67043/к від 04.02.2021), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Житомирській області та просить оскаржуване рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 залишити в силі /а.с.180-181/.

В судовому засіданні 24.02.2021, представник ГУНП в Житомирській області підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення від 07.12.2020 скасувати, а в позові ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовити у зв`язку із пропущенням позивачем строків позовної давності.

Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та третя особа ОСОБА_1 явку повноважних представників в призначене судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином /а.с. 176,178/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 28.01.2021 явка представників сторін в судове засідання 24.02.2021 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників позивача та третьої особи, оскільки їхня не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.07.2016 між Приватним акціонерним товариством «СК «Арсенал Страхування» (надалі - стархувальник, позивач) та Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області (надалі - страховик, відповідач) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9731990, за яким позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані, зокрема, з відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 /а.с.8/.

Відповідно до постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 у справі № 277/373/17, 01.01.2017 в а/д «КПП Майдан Копищанський-Котлярка» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Chevrolet Niva», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «ВАЗ», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_2 . Даною постановою встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля «Chevrolet Niva», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, який під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною постановою Ємільчинського районного суду закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП /а.с. 16/.

Факт перебування водія автомобіля «Chevrolet Niva», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком № 1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції від 01.01.2017 /а.с.20/.

06.01.2017 ОСОБА_2 (власник автомобіля «ВАЗ», д/н НОМЕР_2 ) звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9731990 від 06.07.2016 /а.с. 13/.

Постановою прокуратури Житомирської області від 17.03.2017, кримінальне провадження № 0000001 від 02.01.2017 закрито в зв`язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України /а.с. 17-19/.

Згідно з Звітом № 6305 від 22.03.2017, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на замовлення ТОВ «Юніверсал Асістанс», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, склала 77 761,25 грн /а.с. 22-31/.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 109.00210317-1 від 17.07.2017, умов Договору страхування № АІ-9731990 від 06.07.2016, за погодженням з потерпілою особою ОСОБА_2 , розмір страхового відшкодування з урахуванням франшизи 1 000,00 грн, склав 64 000,00 грн /а.с. 9, 14/.

20.07.2020 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало ОСОБА_2 (потерпілий внаслідок ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 ) виплату страхового відшкодування у розмірі 64 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 894254 від 20.07.2017 /а.с. 10/.

07.08.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало Головному управлінню Національної поліції в Житомирській області претензію № 2/к щодо відшкодування виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу /а.с. 36/.

У відповіді на вказану претензію, відповідач листом від 08.09.2017 № 867/105/04/31-2017 повідомив про відсутність підстав для відшкодування шкоди, оскільки постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 не встановлено у визначений законодавством спосіб, факту перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП /а.с.37/.

21.09.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повторно надіслало на адресу ГУНП в Житомирській області претензію № 4, в якій зазначило, що в постанові про закриття кримінального провадження від 17.03.2017 встановлено, що відповідно до висновку № 1 від 01.01.2017 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 визнав, що вживав алкогольні напої в ніч до ДТП, а співробітник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який під час ДТП знаходився на пасажирському місці в службовому автомобілі, дав покази, що в день ДТП він спільно з ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. У зв`язку з чим, позивач просив задовольнити претензійні вимоги в добровільному порядку /а.с.38/.

ГУНП в Житомирській області вимогу № 4 від 21.09.2017 залишило без відповіді та задоволення,

10.09.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало претензію № 1/К про відшкодування шкоди у розмірі 64 000,00 грн до Департаменту патрульної поліції /а.с.39/.

Департамент патрульної поліції у листі № 16521/41/3/02-19 від 25.09.2019, розглянувши претензію № 1/К від 10.09.2019, відмовив у її задоволенні та повідомив, що не є ні страхувальником, ні власником автомобіля «Chevrolet Niva», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Одночасно зазначено, що ОСОБА_1 є працівником Головного управління Національної поліції у Житомирській області, вказане управління, відповідно до страхового поліса від 06.07.2016 № АІ/9731990 є страхувальником автомобіля «Chevrolet Niva» номерний знак НОМЕР_1 . Зважаючи на це, повідомлено, що претензію про виплату страхового відшкодування в порядку регресу звернуто до неналежного державного органу /а.с. 40/.

Враховуючи, що позивачем здійснено страхове відшкодування, а Головне управління Національної поліції в Житомирській області відмовило у задоволенні претензій щодо відшкодування шкоди в розмірі 64 000,00 грн, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в січні 2020 звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування в розмірі 64 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.03.2020 у справі № 910/955/20, повний текст якого складено 20.08.2020, в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до Департаменту патрульної поліції відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, позов подано до неналежного відповідача, оскільки Головне управління Національної поліції в Житомирській області є окремою юридичною особою, яка зобов`язана відповідати за протиправні дії свого працівника /а.с. 41-44/.

Враховуючи, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області в добровільному порядку не відшкодувало заподіяний збиток, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось із позовом до Господарського суду Житомирської області про стягнення в судовому порядку 64 000,00 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Так, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення грошових коштів в порядку регресу з власника транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст. 5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (положення п. 1.7, 1.8 ст.1 Закону).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з ст.8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що автомобіль «Chevrolet Niva» номерний знак НОМЕР_1 , 01.01.2017 потрапив у ДТП, що підтверджується постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 у справі № 277/373/17, тому у відповідності до умов Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9731990 від 06.07.2016, укладеного між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ГУ Національної поліції в Житомирській області, настав страховий випадок.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на виконання своїх зобов`язань за договором (полісом) № АІ/9731990 від 06.07.2016, на підставі заяви власника автомобіля «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 (потерпіла особа внаслідок ДТП, що сталось 01.01.2017, за участі застрахованого автомобіля «Chevrolet Niva» номерний знак НОМЕР_1 ) перерахувало останньому страхове відшкодування на загальну суму 64 000,00 грн.

Відповідно до пп. «а» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, що несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яким є його законний володілець.

Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/2603/17 від 04 липня 2018 року дійшла до висновку про те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Враховуючи наведене вище, встановлення постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 у справі № 277/373/17 вини водія ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, який перебував у трудових відносинах із відповідачем ГУ Національної поліції в Житомирській області на час скоєння ДТП, що підтверджується наказом Головного управління національної поліції у Житомирській області №141 від 05.09.2016 /а.с. 21/, за яким сержанту поліції ОСОБА_1 надано право на керування оперативно-службовим автомобілем «Chevrolet Niva», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ВЗА ГУНП в Житомирській області, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача заявлених до відповідача про стягнення виплаченого 20.07.2017 страхового відшкодування у розмірі 64 000,00 грн в порядку регресу, як страхувальника відповідно до укладеного 06.07.2016 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ГУ Національної поліції в Житомирській області Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АІ/9731990.

Отже судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи щодо права ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подати регресний позов до страхувальника забезпеченого транспортного засобу після здійснення виплати страхового відшкодування.

При цьому посилання скаржника, як на підставу для відмови у позові на те, що позивачем не доведено факту перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ДТП, оскільки постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 провадження по справі № 277/373/17 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, судом апеляційної інстанції оцінюється критично.

Так згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 17.03.2017, за результатами розслідування в діях водія автомобіля «Chevrolet Niva», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються порушення п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України (водієві забороняється курувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п.11.10 Правил дорожнього руху України (на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання), п.п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) /а.с.17-19/.

Крім того перебування водія автомобіля «Chevrolet Niva», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджено висновком № 1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції від 01.01.2017, який міститься в матеріалах справи.

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 у справі № 277/373/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 ч.1 ст.130 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП на яку посилається відповідач, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП, у тому числі вчиненого водієм в стані алкогольного сп`яніння, тобто вина у скоєнні ДТП доведена. (Данна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16).

Разом з тим, заперечуючи проти заявлених вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», Головне управління Національної поліції України в Житомирській області у поданому до суду клопотанні (вх.№ 0244/1778/20 від 06.11.2020) вказувало на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про стягнення 64 000,00 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу /а.с. 91-94/.

Згідно з ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Інститут позовної давності покликаний також сприяти сталості цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності, слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, довідалася, могла довідатися або зобов`язана була довідатися особа, яка є носієм цього права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження по захисту цього права.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Так у випадку, коли господарський суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право особи, про захист якого вона просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право особи порушено, при цьому стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові за спливом позовної давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

Як вже встановлено судом, у даній справі виникли відносини з регресного зобов`язання (відшкодування шкоди), правове регулювання яких визначено ст. 1191 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання (част. 6 ст. 261 ЦК України).

Отже для ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», як особи до якої перейшло право регресної вимоги до страхувальника забезпеченого транспортного засобу (відповідача), днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день виконання позивачем свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

20.07.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило потерпілій у ДТП особі - ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 64 000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 894254.

Початок перебігу позовної давності розпочався з моменту проведення (здійснення) позивачем страхового відшкодування 20.07.2017 та сплив відповідно через три роки - 20.07.2020.

02.09.2020, згідно з поштовим штемпелем, позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення 64 000,00 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Тобто подання позову відбулося після спливу трирічного строку позовної давності (майже на два місяці).

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні в якості поважності причин пропущення позовної давності послався на те, що позивач зміг сформувати належним чином, з дотриманням вимог процесуального закону предмет та підстави позову до Головного управління Національної поліції в Житомирській області лише з дати отримання рішення Господарського суду м. Києва від 11.03.2020 у справі № 910/955/20, повний текст якого було складено 20.08.2020, та визначено, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області не є підрозділом Департаменту патрульної поліції, а є окремим органом державної влади-юридичною особою, яка має відповідати за протиправні дії свого співробітника.

Однак колегія суддів не може погодитись з даним висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

ЦК України не наводить переліку поважних причин, за наявності яких порушене право підлягає захисту, і покладає розв`язання цього питання безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих сторонами доказів.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. Одночасно поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Позивач зазначає, що причиною пропуску позовної давності для подання позовної заяви, як поважної у даній справі є те, що лише з рішення Господарського суду м. Києва від 11.03.2020, яке надійшло на адресу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 27.08.2020, стало відомо, що відповідачем по справі має виступати ГУ Національної поліції в Житомирській області.

Проте такі твердження спростовуються тим, що позивачу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було відомо ще в 2017 році одразу після страхової виплати, що належним відповідачем для пред`явлення регресних позовних вимог є саме Головне управління Національної поліції в Житомирській області, оскільки до ГУ Національної поліції в Житомирській області ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зверталось з претензією для досудового врегулювання спору листом від 07.08.2017 за вих.№ 2к, на що отримано відмову у її задоволенні, викладену в листі ГУ Національної поліції в Житомирській області від 08.09.2017 № 867/105/04/31-2017.

21.09.2017 позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повторно звертався до ГУ Національної поліції в Житомирської області з претензією вих. № 4 з проханням задовольнити претензію № 2к. Відповідач залишив дану повторну претензію без відповіді та задоволення.

Разом з тим після відмови у задоволенні претензії ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в 2017 році не звернулось до суду з відповідним позовом до ГУ Національної поліції в Житомирській області про стягнення грошових коштів.

У вересні 2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» пред`явило претензію до Департаменту патрульної поліції, у відповіді на яку від 25.09.2019 № 16521/41/3/02-19 Департамент патрульної поліції вказав на звернення до неналежного державного органу, поскільки страхувальником автомобіля, за участі якого сталося ДТП, є Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Таким чином, позивач не міг не знати, що належним відповідачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.01.2017 за участі забезпеченого (застрахованого) транспортного засобу згідно з Полісом № АІ/9731990 є ГУ Національної поліції в Житомирській області.

Факт обізнаності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про те, що саме до ГУ Національної поліції в Житомирській області слід пред`являти позов на відшкодування страхової виплати в порядку регресу, підтверджується і копією самого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9731990, укладеного саме з Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області, як самостійною юридичною особою (, адреса: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37, 10008), а не з Департаментом патрульної поліції.

Проте у січні 2020 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до Господарського суду м.Києва із позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення страхового відшкодування в порядку регреса.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.03.2020, повне рішення складено 20.08.2020, у справі № 910/955/20, у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовлено. Згідно з вказаним рішенням підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є пред`явлення позову до неналежного відповідача Департаменту патрульної поліції. При цьому в судовому засіданні 11.03.2020 брав участь представник страхової компанії та було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Колегія суддів вважає, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» мало достатньо часу для звернення до Господарського суду Житомирської області з позовом до належного відповідача ГУ Національної поліції в Житомирській області у період з дня ухвалення рішення Господарським судом м. Києва до закінчення трирічного строку позовної давності за вимогою про стягнення страхового відшкодування в регресному порядку, тобто у період 12.03.2020 до 20.07.2020, незважаючи на відсутність повного рішення у справі № 910/955/20.

Вказані вище обставини підтверджують необґрунтованість та безпідставність посилання позивача на рішення Господарського суду м. Києва від 11.03.2020 у справі № 910/955/20, повне рішення складено 20.08.2020, як на поважну причину пропуску строку позовної давності.

Поскільки Головне управління Національної поліції в Житомирській області заявило про застосування строку позовної давності у поданому до суду першої інстанції клопотанні від 06.11.2020, тому у задоволенні позову ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення 64 000,00 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Житомирській області підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20 слід скасувати у зв`язку із порушення норм матеріального права, і прийняти нове рішення по справі про відмову у задоволенні позову ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення 64 000,00 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20 задоволити.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 07.12.2020 у справі № 906/1081/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" (03056, м.Київ, вул. Борщагівська, б. 154, ідентифікаційний код 33908322) на користь Головного управління Національної поліції України в Житомирській області (10008, м.Житомир, вул.Старий бульвар, буд. 5/37, ідентифікаційний код 40108625) 3153,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Житомирської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 906/1081/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "02" березня 2021 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.