ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1438/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Ярош А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК"

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020, проголошене о 14:27 суддею Літвіновим С.В. у м. Одесі, повний текст якого складено 07.12.2020

у справі № 916/1438/20

за позовом скаржника

до відповідачів:

1) Фізичної особи-підприємця Зубець Валентина Валерійовича;

2) ОСОБА_1

про стягнення 59 842,11 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "МТБ БАНК" (змінена назва з ПАТ МАРФІН БАНК- див. п.1.1 Статуту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця (далі ФОП) Зубець Валентина Валерійовича та до Зубець Світлани Андріївни, в якому просило на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з них солідарно 59 842,11 грн., з яких 3% річних -16 841,64 грн. та індекс інфляції - 43 000,47 грн. Крім того, позивач просив стягнути з них солідарно судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 08.11.2012 у справі №1519/12567/2012 з відповідачів за кредитним договором №2189/ОF від 07.12.2006 стягнуто солідарно заборгованість, яка в повному обсязі ними сплачена не була, а відтак у банку виникло право на нарахування на цю заборгованість інфляційних втрат та 3% річних за період з 13.04.2017 по 13.04.2020.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 в задоволенні позову відмовлено повністю, оскільки твердження позивача, викладені в позові, не доведені належними доказами, зокрема не надано доказів того, що виконавчі листи, видані на виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08.11.2012 у справі №1519/12567/2012, пред`явлені до виконання та, що по ним відкрито виконавче провадження, а також докази того, що предмет застави за договором застави транспортного засобу від 07.12.2006, укладеним між Зубець В.В. та ВАТ «Морський транспортний банк» (після зміни найменування ПАТ МТБ БАНК») в забезпечення виконання кредитного договору №2189/ОF від 07.12.2006, продано і банк не має можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що залишок заборгованості за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2012, на виконання якого видані відповідні накази складає 186 958,55 грн., а відтак у нього виникло право нарахувати на цю заборгованість 3% річних та інфляційні на підставі ст. 625 ЦК України. При цьому скаржник посилається на правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду.

ФОП Зубець В.В. надав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки апелянт не визначив які саме норми права порушені або неправильно застосовані судом, а сам не надав доказів обставин, які входять до предмету доказування, зокрема, не довів існування заборгованості та її розмір на час розгляду спору та наявність неможливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави, на який звернуто стягнення у справі №1519/12567/2012. Відповідач також з посиланням на ч.3 ст.269 ГПК України, зазначає про відсутність у суду підстав для прийняття додаткових доказів, наданих позивачем суду апеляційної інстанції без зазначення причин їх неподання до суду першої інстанції.

Крім того, відповідач зазначає, що розрахунок позивачем здійснено з порушенням ч.2 ст.550 ЦК України, якою передбачено, що проценти на неустойку не нараховуються, та без врахування визначення заборгованості у доларах США, а не в гривні.

ФОП Зубець В.В. також зазначає, що скаржник маніпулятивним шляхом позбавив його можливості отримати апеляційну скаргу поштою.

10.02.2021 від ПАТ МТБ БАНК» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій скаржник зазначає, що заявлені до стягнення суми нараховано у відповідності до чинного законодавства та на додаток надає докази, а саме: інформацію про виконавче провадження №42571310 від 08.02.2021, постанову державного виконавця №42571310 від 20.03.2014 про відкриття виконавчого провадження та постанову про розшук майна боржника ВП№2571310 від 26.06.2014, які колегією суддів до уваги не приймаються на підставі ч.3 ст.269 ГПК України, оскільки скаржник не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

Крім того, скаржник заявив клопотання про розгляд його апеляційної скарги в порядку загального позовного провадження, у задоволені якого колегією суддів відмовлено ухвалою від 15.01.2021 на підставі ч.1 ст. 270 ГПК України, оскільки в суді апеляційної інстанції всі справи розглядаються тільки в порядку спрощеного позовного або письмового провадження.

Від ФОП Зубець В.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити рішення суду без змін.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Від позивача до суду надходило клопотання про розгляд його апеляційної скарги в порядку загального провадження, в задоволенні якого ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, чинним рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.03.2013 у справі №22-ц/785/992/13, прийнятим за підсумками перегляду в апеляційному порядку рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 8.11.2012 у справі №1519/12567/2012 встановлено, що 07.12.2006 між ПАТ МАРФІН БАНК та ФОП Зубець В.В. укладено Кредитний договір №2189/ОF, за яким банк надав кредит в сумі 35 683,17 доларів США на строк по 06.12.2011 на придбання автомобіля марки МАЗ, модель 543203-222 та оплату страхових платежів в сумі 3 063,40 доларів США зі сплатою у валюті кредиту 14% річних за фактичний період користування кредитом і фактичної суми заборгованості за кредитом. В свою чергу, Позичальник зобов`язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії, пені та штрафи, передбачені умовами договору.

Додатковою угодою № 1 від 26.06.2009 до кредитного договору №2189/ОР від 07.12.2006 внесено зміни, зокрема, в п.1.1 договору, яким визначено термін погашення кредиту по 06.12.2012 за новим графіком.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.12.2006 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 2789-СО (та додаткову угоду від 07.12.2006 ), за яким поручитель зобов`язалась перед Банком відповідати за виконання ФОП Зубець В.В. зобов`язань за Кредитним договором №2189/ОБ від 07.12.2006 року.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.12.2006 між Банком та ФОП Зубець В.В. укладено Договір застави транспортного засобу (додатковий договір № 1 від 3 липня 2009), за яким заставодавець передав в заставу автомобіль марки МАЗ, модель 543203-222. реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.04.2012 Банком надіслано позичальнику та поручителю вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яку ними отримано 28.04.2012.

Згідно розрахунку за кредитним договором № 2189/ОР від 07.12.2006 заборгованість станом на 5 липня 2012 року становила за кредитом 17 279,95 доларів США, еквівалентних 138 110,00 грн., за відсотками 5 655,40 доларів США, еквівалентних 45 200,78 грн. в загальній сумі 22 935,35 доларів США. рівних по курсу НБУ 183 310.78 грн., пеня 27 866,89 грн., а всього заборгованість складала в загальній сумі 211 177.67 грн..

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2012 позовні вимоги банку було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ФОП Зубець Валентина Валерійовича та ОСОБА_1 на користь ПАТ Марфін Банк заборгованість станом на 05.07.2012 року в сумі 211 177,67 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог (щодо звернення стягнення на предмет застави) - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.03.2013 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2012 в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави скасовано. Позов ПАТ Марфін Банк до ФОП Зубець Валентина Валерійовича, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки МАЗ, модель 543203-222, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за договором застави транспортного засобу, укладеного 7 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та ВАТ Морський транспортний банк, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність в межах процедури виконавчого провадження та зарахування коштів від реалізації для покриття заборгованості станом на 5 липня 2012 року перед публічним акціонерним товариством Марфін Банк в загальній сумі 211 177,67 грн. за кредитним договором № 2189/ОБ від 07.12.2006 року, укладеним між ВАТ Морський транспортний банк та фізичною особою-підприємцем Зубець Валентином Валерійовичем. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2012 року в частині позовних вимог ПАТ Марфін Банк до ФОП Зубець В.В.. Зубець Світлани Андріївни про стягнення заборгованості станом на 05.07.2012 року перед Публічним акціонерним товариством Марфін Банк в загальній сумі 211 177,67 грн. за кредитним договором № 2189/ОР від 07.12.2006 року - залишено без змін. Стягнуто на користь ПАТ Марфін Банк судові витрати з ФОП Зубець В.В. в сумі 1 055,89 грн., з ОСОБА_1 в сумі 1 055,89 грн.

Звертаючись у травні 2020 року з позовом до господарського суду, позивач зазначає, що на виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08.11.2012 було видано виконавчі листи, зокрема виконавчий лист №1519/12567/2012 Малиновським районним судом м. Одеси 20.08.2013 про стягнення боргу з ФОП Зубець В.В. в загальній сумі 211 177,67 грн. та виконавчий лист №1519/12567/2012 Малиновським районним судом м. Одеси 20.08.2013 про стягнення боргу з Зубець С.А. в загальній сумі 211 177,67 грн., при цьому відповідних документів та доказів щодо стану здійснення за ними виконання рішення суду у справі №1519/12567/2012 суду не представляє.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Cуд апеляційної інстанції звертається до висновків у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.ст. 77, 78 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

З урахуванням тривалого часу, що сплинув з моменту отримання позивачем виконавчих листів, а також того, що з наявного у справі розрахунку позивача залишок заборгованості, на яку він нарахував 3% річних та інфляційні на підставі ст. 625 ЦК України, які і просить стягнути, складає 186,958,55грн., що не співпадає з сумами , визначеними рішенням суду, колегія суддів вважає, що вірним є висновок господарського суду про неможливість встановлення обгрунтованості розрахунків позивача без належних доказів виконання чи не виконання рішення суду у справі №1519/12567/2012, тобто встановлення існування боргу в період, за який здійснюється нарахування заявлених до стягнення сум, а саме з 13.04.2017 по 13.04 2020, та на час розгляду спору. Проте, жодних доказів, які б дозволяли суду першої інстанції встановити чи були виконавчі листи №№1519/12567/2012 видані та пред`явлені до виконання, а також чим завершене виконавче провадження за ними та доказів того, що позивач не задовольнив свої потреби за рахунок предмета застави, суду позивачем не представлено.

При цьому надання таких доказів до суду апеляційної інстанції є неправомірним, оскільки скаржник не визначив обставин, що спричинили неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, клопотання про поновлення строку для подачі таких доказів скаржником також не заявлялося.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, покладені в основу позову, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Аргументи апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовують, жодного довода щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права скаржником не зазначено, а тому підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 у справі №916/1438/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 26.02.2021 о 09.00.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.