РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2021Справа № 910/18671/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Виробничо - комерційна фірма «Будсервіс»

до Комунального підприємства « Київпастранс»

про стягнення 7131,85 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «Будсервіс» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства « Київпастранс» про стягнення 7131,85 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 52.12 - 226 від 01.04.2019.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18671/20, ухвалено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву

21.12.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач заперечує проти визначеного позивачем розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та стверджує що витрати на професійну правничу допомогу, визначені позивачем, у розмірі 5500,00 грн. є значно завищеними та необгрунтованими, з огляду на розмір позовних вимог та складність справи. Відповідач просить відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 між Комунальним підприємством «Київпастранс» («покупець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «Будсервіс» («постачальник») було укладено договір № 52 - 19 - 226.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю « Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху» код 346300000 - 2 за ДК 021:2015 ( втулки, гайки, гальмівні механізми для тролейбусів) ( лот № 1 - втулки, гайки, гальмівні механізми для тролейбусів), надалі - товар, а покупець сплатити за товар визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації ( додаток № 1), що додається до цього договору, та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. договору, сума цього договору визначається згідно з специфікацією ( додаток № 1 ), що є невід`ємною частиною цього договору і становить 1505895,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 301179,00 грн., разом ціна договору становить 1807074,00 грн. з ПДВ. Ціна на товар встановлюється в національній валюті України - гривні. Сума цього договору може бути змінена, в бік зменшення, за взаємною згодою сторін, шляхом укладання відповідної додаткової угоди до цього договору, у випадках передбачених законодавством України.

Відповідно до п. 4.1. - 4.2. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару. Ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання - передача товарів за кількістю і якістю тощо, які передбачені цим договором, виконуються філіями або відокремленими підрозділами КП «Київпастранс», перелік яких зазначається в додатку № 4, що є його невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору, строк поставки товару: протягом строку дії договору.

Відповідно до п. 5.3. - 5.5. договору, поставка товару здійснюється окремим партіями за окремою письмовою заявкою філії, відокремленого підрозділу покупця із зазначенням необхідних найменувань та кількості товару в межах специфікації ( додаток № 1 до договору) виходячи з їх виробничої необхідності. Письмова заявка направляється покупцем на поштову адресу постачальника: 45000, м. Ковель, вул. Володимирська, 152 та/або на електронну адресу постачальника: . Поставка партії товару здійснюється не пізніше 10 календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки. Порядок приймання - передачі товару наведений у додатку № 3, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 6.1..1 - 6.1.2 договору, покупець зобов`язаний прийняти поставлений товар, який відповідає технічним і якісним характеристиками; своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар, який відповідає технічним і якісним характеристикам.

Відповідно до п. 6.3.1 договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 6.4.1. договору, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Відповідно до п. 7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 7.3. договору, за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до п. 11.1. договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року включно, але у будь - якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору.

Додаток № 1 до договору № 52 - 19 - 226 від 01.04.2019 - специфікація, якою визначено найменування, кількість та вартість товару.

Додатком № 2 до договору № 52 - 19 - 226 від 01.04.2019 визначено технічні специфікації та найменування товару.

Додатком № 3 до договору № 52 - 19 - 226 від 01.04.2019 визначено порядок приймання - передачі товару, гарантійні зобов`язання. Відповідно до п. 1.1. додатку, датою поставки товару за договором вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар. Відповідно до п. 1.5. додатку, право власності товару від постачальника до покупця переходить після передачі товару та підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

Додатком № 4 до договору № 52 - 19 - 226 від 01.04.2019 визначено перелік адрес та реквізитів філій та відокремлених підрозділів КП «Київпастранс».

До матеріалів справи додано видаткову накладну № РН - 0001222 від 11.12.2019, вартість поставленого товару 6300,00 грн. Накладна підписана представником позивача та відповідача ( Корогвік Р.П., повноваження підтверджені довіреністю № 257 від 10.12.2019, яка долучена до матеріалів справи).

До матеріалів справи додано лист № 9 від 07.02.2020, відповідно до якого, позивач просив відповідач оплатити заборгованість у розмірі 712084,00 грн., з яких 6300,00 грн. за договором № 52 - 19 - 226 від 01.04.2019. Доказів надсилання даного листа до матеріалів справи не додано.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 52.12 - 226 від 01.04.2019, а саме, за твердженням позивача, яке не було спростоване відповідачем у відзиві на позовну заяву, відповідач станом на день подання позовної заяви не сплатив грошові кошти за поставлений товар за видатковою накладною № РН - 0001222 від 11.12.2019, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість з оплати поставленого товару у розмірі 6300,00 грн. Також, позивачем було нараховано на суму заборгованості 6300,00 грн. пеню у розмірі 524,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 158,47 грн. та 3% річних у розмірі 148,72 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву проти факту наявності заборгованості з оплати поставленого товару у розмірі 6300,00 грн. не заперечує, доказів в спростування даної обставини до матеріалів справи ним додано не було.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу..

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Отже, товар, поставлений за накладною датованою 11.12.2019 мав бути оплачений не пізніше 10.02.2020.

Докази оплати товару суду надані не були, крім того, відповідач не заперечує наявність у нього даної заборгованості.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на додані до матеріалів справи докази, а також, на позицію відповідача викладену в відзиві на позовну заяву, Суд визнає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати поставленого за видатковою накладною товару № РН - 0001222 від 11.12.2019 у розмірі 6300,00 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вже зазначалося раніше, позивачем було нараховано на суму заборгованості 6300,00 грн. з оплати поставленого товару пеню у розмірі 524,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 158,47 грн. та 3% річних у розмірі 148,72 грн.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3. договору, за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Суд відзначає, що позивачем невірно визначено період з якого починає нараховуватись пеня.

Відповідно до ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки останній день строку припадає на неділю 09.02.2020, то згідно положень ст. 254 ЦК України останнім днем строку є 10.02.2020, а тому відповідач є таким, що прострочив з 11.02.2020.

Суд здійснив перерахунок пені за період з 11.02.2020 по 10.08.2020. Згідно розрахунку суду, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 520,87 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив перерахунок втрат від інфляції та 3% річних за період з 11.02.2020 по 23.11.2020.

Згідно розрахунку суду, сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 148,20 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем втрат від інфляції, Суд зазначає, що згідно перерахунку суду сума втрат від інфляції є більшою ніж визначена позивачем у розрахунку та до стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Отже, втрати від інфляції підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 158,47 грн., тобто у розмірі, визначеному позивачем до стягнення.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини зазначені позивачем у позовній заяві та підтверджені матеріалами справи, були фактично визнані відповідачем у відзиві на позовну заяву, жодних доказів, які б спростовували наведені позивачем обставини, відповідачем до матеріалів справи додано не було, заперечень щодо задоволення позовних в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості та штрафних санкцій в відзиві на позовну заяву наведено не було.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач надав належні докази понесення 5500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги № 001, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, платіжне доручення № 957 від 06.10.2020). Додатком №10 до договору про надання правової допомоги № 001 (п. 4) передбачені послуги, які надані адвокатом в рамках надання правової допомоги у цій справі, що спростовує доводи відповідача про їх необґрунтованість. Понесення цих витрат у розмірі 5500,00 грн. доведено позивачем, і суд вважає, що ці витрати відповідають критеріям розумності та співмірності зі складністю справи і виконаною адвокатом роботою. А тому суд покладає на відповідача ці витрати у повному обсязі.

Суд не вбачає підстав для відмови у покладенні на відповідача суми витрат на правову допомогу, оскільки, відповідачем не обгрунтовано його клопотання та не доведено його обґрунтованість належними, допустимими та вірогідними доказами.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу) покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «Будсервіс» (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, будинок 152, А, ) заборгованість у розмірі 6300 (шість тисяч триста) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 148 ( сто сорок вісім) грн. 20 коп., пеню у розмірі 520 ( п`ятсот двадцять) грн. 87 коп., втрати від інфляції у розмірі 158 ( сто п`ятдесят вісім) грн. 47 коп. та 2100 (дві тисячі сто) грн. 73 коп. судового збору та 5496 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 68 коп. витрат на правову допомогу.

3. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3,79 грн та 3% річних у розмірі 0,52 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко