ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021м. ДніпроСправа № 904/7188/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про надання транспортно-експедиторських послуг № 02ТЕО/20 від 15.01.2020 у загальному розмірі 156 891,11 грн.

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА" заборгованість за договором про надання транспортно-експедиторських послуг № 02ТЕО/20 від 15.01.2020 року у загальному розмірі 156 891,11 грн., яка складається з: основний борг у розмірі 99 999,46 грн. пеня 35 994,45 грн., 3% річних 7 142,44 грн., інфляційні втрати 13 754,76 грн.

Дослідивши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (156 891,11 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу у строк до 05.02.2021 року: відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу у строк до 25.01.2021 року: відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду); заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію заперечень направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду).

25.01.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 032 від 22.01.2021 року.

Станом на час винесення рішення по справі відповідь на відзив, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від позивача до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд,

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання транспортно-експедиторських послуг № 02ТЕО/20 від 15.01.2020, а саме в частині своєчасної оплати вартості за надані послуги.

Позивачем нараховано за неналежне виконання відповідачем умов договору пеню у розмірі 35 994,45 грн., 3% річних 7 142,44 грн., інфляційні втрати 13 754,76 грн.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 193, 220, 230 Господарський кодекс України та на статтях 530, 625 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позов.

Відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими, у зв`яжу невірним розрахунком пені та інфляційних втрат, просить у задоволенні позову відмовити.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Як вбачається з позовної заяви, між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" (далі - Позивач, Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГ УКРАЇНА" (далі - Відповідач, Клієнт) укладено Договір № 02/ТЕО/20 від 15.01.2020 року (далі договір), згідно умов якого Експедитор здійснює транспортно-експедиторське обслуговування Клієнта (далі ТЕО), в рамках якого Експедитор надає Клієнту за плату транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів Клієнта в залізничному рухомому складі (далі Послуги Експедитора) (п.1.1. договору).

Згідно з п.2.1.8. Договору Клієнт зобов`язаний приймати від Експедитора рахунки і проводити розрахунки з Експедитором відповідно до вимог цього Договору. Здійснювати оплату вартості послуг, що нараховується Експедитором в період призупинення здійснення ТЕО згідно п.п. 2.4.4. цього Договору.

Пунктом 2.1.9. Договору встановлено обов`язок Клієнта приймати і затверджувати Акти наданих послуг протягом 3 банківських днів з моменту отримання від Експедитора Акта наданих послуг. У разі виникнення розбіжностей по Акту наданих послуг Клієнт зобов`язаний затвердити (підписати) Акт наданих послуг (у цей же термін) з розбіжностями і обов`язковим письмовим обґрунтуванням розбіжностей. У разі порушення Клієнтом терміну затвердження Акту наданих послуг, такий Акт вважається затвердженим (підписаним) Клієнтом без розбіжностей та зауважень, у повному обсязі. При цьому, датою затвердження (підписання) Клієнтом Акта наданих послуг є останній день терміну, зазначеного в абзаці 1 цього пункту.

Відповідно до п. 3.1 Договору валюта ціни за цим Договором - українська гривня. Валюта платежу за цим Договором - українська гривня.

Загальна сума цього Договору визначається на підставі всіх Актів наданих послуг, оформлених Сторонами порядком, передбаченим цим Договором (п.3.2. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору Клієнт здійснює попередню оплату вартості здійснення ТЕО та Плати послуг Експедитора шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Експедитора в розмірі 100% від розрахункової вартості до початку перевезення на підставі рахунку Експедитора.

Датою початку організації перевезення вантажів є дата прибуття порожніх вагонів на адресу Клієнта (вантажоодержувачів Клієнта). У разі, якщо на дату отримання Експедитором Відомостей або Оперативних відомостей від Клієнта вагони знаходились на станції навантаження, датою початку організації перевезень є дата надсилання Експедитором повідомлення Клієнту про початок організації перевезень з вказівкою номерів вагонів (п.3.4. Договору).

Додатковими угодами до Договору № 1 від 15.01.20 р., № 2 від (11.02.20 р. та № 3 від 17.03.20 р. (далі - Додаткові угоди) Сторони відповідно до умов п. 3.5., 3.6 Договору №02/ТЕО/20 від 15.01.2020р. визначили Вартість здійснення ТЕО та Плату послуг Експедитора з організації перевезення вантажів Клієнта в залізничному рухомому складі (приватних наліввагонах)

Відповідно до п. п.3.3., 3.7.договору, Клієнт здійснює попередню оплату вартості здійснення ТЕО шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Експедитора в розмірі 100% ви розрахункової вартості до початку перевезення на підставі рахунку Експедитора але у будь-якому випадку повинен здійснити оплату вартості здійснення ТЕО не пізніше 3 банківських днів з дати подачі вагонів на під`їзну колію Клієнта (вантажовідправника).

22.01.2020 р. Відповідачем було здійснено попередню оплату послуг у розмірі 200 000,00 гри., проте вартість послуг за актом наданих послуг № 01/152 від 31.01.20 р склала 238 732,68 гри. з ПДВ. Заборгованість Відповідача за вказаним актом склала 38 732.68 грн. з ПДВ. яку було сплачено з простроченням.

Загалом Позивачем у період січень-квітень 2020 року було надано Відповідачу транспортно-експсдиторські послуги з організації перевезення вантажів у залізничному рухомому складі на загальну суму 2 951 180,06 грн. з ПДВ.

Відповідно Позивачем було направлено Відповідачу:

- акт наданих послуг № 01/152 від 31.01.20 р. на суму 23 732, грн. з ПДВ разом з додатками та рахунок на оплату № 220 від 31.01.20 р. на суму 38 732,68 грн. з ПДВ разом з супровідним листом № 2558 від 115.02.20 р., які було отримано відповідальними працівниками Відповідача 06.02.20 р., що підтверджується кур`єрською накладною, акт наданих послуг підписано Відповідачем без заперечень;

- акт наданих послуг № 02/320 від 29.02.20 р. на сум) 486 7X5.50 грн. з ПДВ разом з додатками та рахунком на оплату № 508 від 29.02.20 р. на суму 486 785.50 грн. з ПДВ разом супровідним листом № 4766 від 06.03.20 р., які було отримано відповідальними працівниками Відповідача 11.03 20 р ., що підтверджується кур`єрською накладною, акт наданих послуг підписано Відповідачем без заперечень;

- акт наданих послух № 03/504 від 31.03.20 р. на сум) 1 566 298,82 грн. з ПДВ разом з додатками та рахунком на оплату № 796 від 31.03.20 р. на суму 1 441 817 грн. з ПДВ разом з супровідним листом № 6721 від07.04.20 р., які було отримано відповідальними працівниками Відповідача 07.04 20 р., що підтверджується описом вкладення з підписом працівника Відповідача щодо прийому документів від Позивача акт наданих Послуг підписано Відповідачем без заперечень;

- акт наданих послуг № 04/674 від 24.04.20 р. на суму 648 676,70 грн., з ПДВ разом з додатками та супровідним листом № 7842 від 24.04.20 р., які було отримано відповідальними працівниками Відповідача 28.04.20 р., що підтверджується кур`єрською накладною, акт наданих послуг підписано Відповідачем без заперечень;

- акт наданих послуг № 05/675 від 24.04.20 р, на суму 10686,36 грн. з ПДВ разом з додатками та рахунком на оплату № 978 від 24.04.20 р. на суму 659 363,06 грн. з ПДВ разом з супровідним листом № 8062 від 29.04.20 р., які було отримано відповідальними працівниками Відповідача 30.04.20 р., що підтверджується кур`єрською накладною, акт наданих послуг підписано Відповідачем без заперечень.

Також Позивачем на адресу Відповідача було направлено листи з вимогою щодо сплати заборгованості № 4122 від 26.02.20 р., № 6444 від 03 04 20 р., № 6743 від 07.04.20 р., № 6996 від 10.04.20 р., № 7581 від 22.04.20 р.

Клієнтом (відповідачем) здійснено часткову оплату за організацію перевезення вантажів в розмірі 2 851 180,60 грн. з ПДВ.

У відповідності до п, 3.15. Договору при надходженні грошових коштів від Клієнта, у випадку наявності заборгованості перед Експедитором за цим Договором, в першу чергу погашається заборгованість, залишок грошових коштів зараховується в рахунок передплати за цим Договором.

На підставі п. 3.15. Договору, перераховані Відповідачем кошти в першу чергу були зараховані Позивачем на оплату заборгованості, яка виникала за попередніми актами наданих послуг.

Заборгованість Клієнта (відповідача) за Актом наданих послуг № 04/674 віл 24.04.20 р. та № 05/675 від 24.04.20 р, складає 99 999,46 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 3.9. Договору у випадку, якщо перерахована Клієнтом сума передоплати менш ніж фактична вартість здійснення ТЕО та Плата послуг Експедитора. Клієнт здійснює доплат) протягом З банківських днів з дати отримання рахунку від Експедитора.

Оплату послуг Експедитора згідно вищевказаних актів наданих послуг здійснено Відповідачем і простроченням, що є порушенням її 3.9 Договору, у зв`язку з чим Позивачеві було завдано збитків.

На час прийняття рішення, доказів погашення заборгованості за надані послуги у повному обсязі до матеріалів справи не надано.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду для захисту свого порушеного права.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Щодо суми основного боргу.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати послуг, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 99 999,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо суми пені.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 220 Господарського кодекс) України, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 4.4. Договору у разі прострочення оплати рахунків Експедитора Клієнт сплачує Експедитору пеню, розраховану виходячи з розміру подвійної облікової ставки, встановленої НБУ, що діє на період прострочення оплати рахунків Експедитора, за кожен день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 35 994,45 грн. за загальний період з 12.02.2020 року по 07.11.2020 року.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення оплати за надані послуги, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Судом здійснено перевірку розрахунку пені за період визначений позивачем за допомогою системи Законодавство та встановлено, що позивачем невірно визначена сума пені, яка підлягає до стягнення.

Позивач просить стягнути пеню за зальний період з 12.02.2020 по 07.11.2020, в сумі 35 994,45 грн..

В той же час позивач не врахував зміну розміру залікової ставки НБУ 23.04.2020. За розрахунком відповідача, з яким погоджується суд, сума пені за період 13.04.2020 по 26.04.202 складає 7 628,61грн.

Отже, сума пені за зальний період з 12.02.2020 по 07.11.2020, що підлягає стягненню, становить 32 924,79 грн. В решті суми слід відмовити.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 142,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 13 754,76 грн.

Щодо нарахувань 3% річних

Судом перевірено розрахунок 3% річних, заявлених до стягнення.

Розрахунок є вірним, проведений за зальний період 12.02.2020 по 07.11.2020, за кожним актом виконаних робіт окремо. Відповідач своїх заперечень проти розрахунку не надав. Отже, вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню в сумі визначеній позивачем, а саме, 7 142,44 грн.

Щодо нарахувань інфляційних втрат

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції не враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

При здійсненні розрахунку інфляційних втрат, істотне значення має те, що нарахування індексу інфляції згідно вищевказаної статті відбувається за весь час прострочення без обмежень певним вибірковим періодом. Цією нормою передбачено підрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому, за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю, і може мати місце дефляція, то це не змінює її правову природу. Є цілком неприпустимим при розрахунку пропуску жодного місяця.

Тобто, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така позиція викладена в п.3.2. постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань від 17.12.2013 № 14.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що при нарахуванні інфляційних втрат не враховано періоди в яких була дефляція.

Так, по Акту № 01/152 від 31.01.2020 року на суму 38 732,68 грн. за період з 12.02.2020 по 05.03.2020 інфляційне збільшення суми боргу становить - 116,20 грн.

По Акту № 04/674 від 24.04.2020 року на суму 290 493,70 грн. за період з 06.07.2020 по 16.08.2020 інфляційне збільшення суми боргу становить - 2 320,46 грн.

Враховуючи зазначене загальна сума інфляційного збільшення по договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 02ТЕО/20 від 15.01.2020 року розрахована не вірно, у зв`язку з тим, що Позивач не врахував у своєму розрахунку періоди в яких була дефляція, що призвело до незаконного та необґрунтованого збільшення суми боргу на 2 436,66 грн. (116,20 + 2 320,46).

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, що складає у загальному розмірі 11 318,10 грн., а в частині стягнення 2 436,66 грн. слід відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 2 270,77 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 160, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " МЕТАЛУРГТРАНС" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, площа Героїв Майдану, буд. 1, к. 524, ) суму основного боргу у розмірі 99 999,46 грн., пеню у розмірі 32 924,79 грн., 3% річних у розмірі 7 142,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 318,10грн., а також суму судового збору у розмірі 2 270,77грн..

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 05.03.2020 року.

Суддя В.Г. Бєлік