Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1489/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.,

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Шахрай О.А., представник за довіреністю від 30.12.2020,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи

"Житомиргаз" (м.Житомир)

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської

ради (м.Житомир)

про стягнення 645377,41грн

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 1695860,32грн з яких: 1050482,91грн основного боргу, 641007,00грн штрафу, 3496,32грн пені та 874,09грн 3% річних, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором реструктуризації заборгованості №58А100-8149-20 від 16.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 28.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.01.2021 закрито провадження у справі №906/1489/20 в частині стягнення з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості в розмірі 1050482,91грн та ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в межах позовних вимог про стягнення з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на користь 641007,00грн штрафу, 3496,32грн пені та 874,09грн 3% річних, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1489/20 до судового розгляду по суті на 25.02.2021.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. На адресу Господарського суду Житомирської області 25.02.2021 від відповідача надійшли: заява №676/6 від 24.02.2021 про розгляд даної справи за відсутності представника відповідача, а також доповнення №690/6 від 25.02.2021 до відзиву на позовну заяву, відповідно до яких відповідач зазначає, що всі пояснення та докази були ним викладені у відзиві на позовну заяву та просить зменшити розмір штрафу.

У відзиві №142/6 від 15.01.2021 на позовну заяву відповідач зазначив про повне погашення суми основного боргу у даній справі та з урахуванням поданих доповнень просить зменшити заявлені до стягнення суми пені та штрафу на 90%.

Представник позивача в судовому засіданні від 25.02.2021 позовні вимоги про стягнення з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на користь позивача 641007,00грн штрафу, 3496,32грн пені та 874,09грн 3% річних, а також судових витрат підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив відповідача на позовну заяву (а.с.165-167). Проти задоволення клопотання відповідача про проти зменшення розміру пені та штрафу на 90% заперечила, з підстав наведених у відповіді від 28.01.2021 на відзив (а.с.165-167).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наявність заяви відповідача про розгляд справи за відсутності повноважного представника КП "Житомиртеплокомуненерго", неявка якого в засідання суду не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (оператор ГРМ, позивач) та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (споживач, відповідач) було укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №09420Z9JLFAT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.23).

Відповідно до п.3 глави 3 розділ VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п.4 глави 3 розділу VI кодекс ГРМ, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок газу" і Кодексу ГРС.

Матеріали справи свідчать про те, що у період з серпня по вересень 2020 року позивач надав відповідачу послуги за договором розподілу природного газу, однак Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради не сплатило в повному обсязі вартість за надані послуги, у зв`язку з чим, між сторонами було укладено договір реструктуризації заборгованості №58А100-8149-20 від 16.10.2020 (надалі Договір) (а.с.67-68).

Відповідно до п.1.1. Договору боржник визнає заборгованість перед кредитором, а останній підтверджує, заборгованість в розмірі 12 820 140грн 08коп з урахуванням ПДВ (далі - Борг, Заборгованість), яка виникла в період серпень - вересень за договором на розподіл природного газу.

Згідно з п.1.2. Договору, кредитор надає боржнику розстрочку, з моменту укладення договору, в погашенні заборгованості визначеної в п. 1.1 договору в строк до 31 грудня 2020 року (включно).

За умовами пункту 1.3. Договору, графік погашення заборгованості погоджений сторонами у таблиці наведеній нижче. Сторони погодили, що графік погашення заборгованості наведений у таблиці відповідає їхнім інтересам і є реальним до виконання.

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що погашення заборгованості відбувається в порядку та розмірах визначених в графіку погашенні заборгованості, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у національній валюті з розрахункового рахунку боржника на розрахунковий рахунок кредитора визначений в розділі "Реквізити Сторін", даного Договору.

Відповідно до графіка погашення заборгованості загальна сума боргу становить 12820140,08грн та сплачується боржником наступними платежами: в розмірі 6410070,04грн - в строк до 30.11.2020 року (включно) та в розмірі 6410070,04грн - в строк до 31.12.2020 року (включно).

Відповідно до п.5.1. Договору, цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до повного виконання боржником зобов`язань за даним договором.

Договір реструктуризації заборгованості №58А100-8149-20 від 16.10.2020 підписаний представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Посилаючись на те, що в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором відповідач заборгованість оплатив не в повному обсязі та з порушенням погоджених строків, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1695860,32грн з яких: 1050482,91грн основного боргу, 641007,00грн штрафу, 3496,32грн пені та 874,09грн 3% річних.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, ч.6 ст.193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у даному випадку, за умовами договору реструктуризації, відповідач зобов`язався погашати заборгованість в такі строки:

- 6410070,04грн до 30.11.2020;

- 6410070,04грн до 31.12.2020. Проте, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на час звернення позивача з позовом прострочив оплату боргу на суму 1050482,91грн.

Після звернення позивача з позовом та відкриття провадження у даній справі, Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради сплатило Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" заборгованість в сумі 1050482,91грн, що підтверджується платіжним дорученням №274 від 22.12.2020 (а.с.158).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.01.2021 закрито провадження у справі №906/1489/20 в частині стягнення з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості в розмірі 1050482,91грн.

Наразі, предметом даного спору є стягнення з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на користь позивача 641007,00грн штрафу, 3496,32грн пені та 874,09грн 3% річних, а також судових витрат.

Обґрунтовуючи дані вимоги позивач вказує, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості з порушенням строків оплати, визначених умовами п.1.4. договору, у зв`язку з чим на підставі п.3.1 та 3.2 договору та керуючись ст.ст. 610-612, 625 ЦК України, ст.230-232 ГК України, позивач і нарахував відповідачу штраф, пеню та 3%, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.3.1 Договору реструктуризації заборгованості, у випадку порушення боржником графіку погашення заборгованості, погодженого в п.1.4 даного договору, останній зобов`язується сплатити на користь кредитора штраф в розмірі 5,0% (п`яти відсотків) від суми заборгованості визначеної в п.1.1 договору, а саме 641007,00грн.

Умовами п.3.2 Договору реструктуризації заборгованості сторони визначили, що у випадку прострочення боржником сплати обов`язкових платежів, згідно з графіку погашення заборгованості, погодженого в п.1.4 даного договору, останній зобов`язується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день такого прострочення.

На підставі наведених норм та погоджених сторонами умов договору щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, позивач на суму заборгованості в розмірі 3614496,14грн нарахував відповідачу 641007,00грн штрафу та за період з 01.12.2020 по 03.12.2020 пеню в сумі 3496,32грн і 874,09грн - 3% річних (а.с.91-95).

Перевіривши правильність нарахування позивачем штрафу, пені та 3% річних, судом встановлено, що вказані нарахування штрафу в сумі 641007,00грн, пені в сумі 3496,32грн та 3% річних в сумі 874,09грн, проведені арифметично вірно та у відповідності з умовами Договору і приписами чинного законодавства.

Відповідачем у відзиві на позов з урахуванням доповнень, заявлено клопотання про зменшення суми пені та штрафу на 90% з посиланням на скрутне матеріальне становище підприємства відповідача, наявність збитків станом на 30.09.2020 у сумі 290 777,00грн, накладення арешту на кошти підприємства, наявність заборгованості споживачів за спожиті послуги з теплопостачання у сумі більше 237 000 000грн, а також на наявність заборгованості за спожитий природний газ згідно інших договірних зобов`язань у сумі 271 821 495,82грн.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, посилаючись на те, що позивач також знаходиться у скрутному фінансовому становищі.

Розглядаючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення пені та штрафу судом враховується, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафних санкцій зменшувати їх розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи та виключно за клопотанням сторони. Підстави та розмір, на який зменшуються стягувані штрафні санкції, повинні бути мотивовані та обґрунтовані.

Так, відповідно до ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Згідно поданих матеріалів, у період з 07.08.2020 по 04.12.2020 розрахункові рахунки Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" перебували під арештом, що підтверджується постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ЗВП №41851495 від 07.08.2020 про арешт коштів боржника та ВП №40315679 від 04.12.2020 про закінчення виконавчого провадження (а.с.159-163).

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідачем надано копію балансового звіту про фінансові результати підприємства за 2020 рік згідно якого підтверджується наявність збитків підприємства відповідача (а.с.157).

Судом також враховується, що заборгованість відповідача виникла, в тому числі і через несвоєчасне проведення розрахунків за послуги теплопостачання кінцевими споживачами.

З огляду на наведене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані відповідачем в підтвердження обставин, що зумовили несвоєчасну оплату зобов`язань за Договором, з огляду на високій ступінь виконання зобов`язання боржником (погашення відповідачем заборгованості), майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд відзначає, що наведені відповідачем факти в сукупності з поданими доказами, свідчать про наявність виняткових обставин, за яких можливим є зменшення розміру штрафних санкцій. Окрім цього, судом враховується, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Водночас, суд враховує і доводи позивача про те, що несвоєчасне здійснення розрахунків відповідача має негативний вплив на платоспроможність позивача та наявність непокритого збитку у зв`язку з чим, клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій підлягає задоволенню частково.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим зменшити розмір штрафу та пені до 50% від обґрунтовано заявлених сум 641007,00грн штрафу та 3496,32грн пені та стягнути їх в сумі 320503,50грн штрафу та 1748,16грн пені, тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 320503,50грн та пені в сумі 1748,16грн - слід відмовити.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, вимоги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення штрафу у розмірі 320503,50грн, пені у розмірі 1748,16грн та 874,09грн 3% річних. У задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 320503,50грн та пені в сумі 1748,16грн суд відмовляє.

Як роз`яснено в пункті 4.3. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені до 1748,16грн та розмір штрафу до 320503,50грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, Житомирська область, місто Житомир, вул. Київська, буд.48; ідентифікаційний код 35343771) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, Житомирська область, місто Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд.35; ідентифікаційний код 03344071):

- 1748,16грн пені,

- 320503,50грн штрафу,

- 874,09грн 3% річних,

- 9680,66грн витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.03.21

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек.),

та на електронну пошту позивача: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1