ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/237/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС"

до відповідача 2: ОСОБА_2

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, договору купівлі - продажу корпоративних прав та актів прийому - передачі

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_1

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

представники:

від позивача: Костюченко С.А.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: Пашкевич І.А.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" до відповідача 2: ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень загальних зборів, договору купівлі - продажу, акту оцінки та приймання - передачі майна.

13 березня 2020 року Господарським судом Рівненської області вжито заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано за ТОВ "ДЕДАЛ" (), а саме:

- будівлю адміністративно - побутових приміщень, літера Р-1, площею 58,8 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- будівлю сушки та виробничих приміщень, літера С-1, площею, 94,7 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- господарське приміщення, літера Т-2, площею 272,3 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 19 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року підготовче засідання відкладено на 09 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року підготовче засідання відкладено на 02 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року підготовче засідання відкладено на 09 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, розгляд справи зупинено.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року підготовче засідання відкладено на 10 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, підготовче засідання призначено на 01 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 23 лютого 2021 року.

23 лютого 2021 року третьою особою ОСОБА_1 подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Вказане клопотання аргументоване тим, що третя особа - ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, зокрема майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений майновий комплекс складається з:

- будівлі сушки та виробничих приміщень, літера С-1, загальною площею 94.1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- господарського приміщення, літера Т-1, загальною площею 135 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- будівлі адміністративно-побутових приміщень, літера Р-1, загальною площею 58,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Водночас, вказане майно зареєстроване за позивачем.

Третя особа після виявлення незаконної державної реєстрації об`єктів нерухомого майна за ТОВ - фірмою "Дедал" звернутись до правоохоронних органів із відповідними заявами про вчинення кримінальних правопорушень, а також в подальшому зі скаргою на незаконні дії позивача - до Офісу протидії рейдерству.

25 січня 2021 року наказом Міністерства юстиції України №4189/5 від 02 грудня 2020 року скаргу задоволено, визнано незаконну державну реєстрацію трьох об`єктів нерухомого майна, власником яких є ОСОБА_1 за ТОВ-фірмою "Дедал", зокрема:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46407790 від 10.04.2019 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району-Рівненської області, ОСОБА_3 та скасовано незаконну державну реєстрацію права власності на будівлю адміністративно-побутових приміщень, літера Р-1, загальною площею 58,8 кв.м. за ТОВ-фірмою "Дедал", що була здійснена 10.04.2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46407267 від 10.04.2019 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_3 та скасовано незаконну державну реєстрацію права власності на будівлю сушки та виробничих приміщень, літера С-1, загальною площею 94.7 кв.м. за ТОВ-фірмою "Дедал", що була здійснена 10.04.2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46406638 від 10.04.2019 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_3 та скасовано незаконну державну реєстрацію права власності на господарські приміщення, літера Т-2, загальною площею 272.3 кв.м. за ТОВ- фірмою "Дедал", що була здійснена 10.04.2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Третя особа вказує, що саме на вказані об`єкти нерухомого майна, реєстрацію права власності яких було проведено незаконно, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 березня 2020 року у даній справі було вжито заходи забезпечення позову, у зв`язку із чим наказ Міністерства юстиції України №4189/5 від 02.12.2020 року досі не виконаний.

Щодо вищезазначених обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з положеннями статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову зробив Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2018 (справа №924/150/17).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову у даній справі суд встановив, що оскільки вимоги позивача, викладені у позовній заяві, стосуються визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, договору купівлі - продажу корпоративних прав та актів прийому - передачі, то у разі перереєатраці/відчуження майна відповідачами під час розгляду справи, або вчинення інших дій щодо майна, вказані обставини можуть утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд зробив висновок, що заявлений захід забезпечення позову є обґрунтованим та адекватним, а його невжиття може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів заявника у разі задоволення його вимог при вчиненні відповідачами дій з відчуження майна або його зміні.

При цьому суд звертає увагу заявника, що позовні вимоги позивача по суті зводяться до того, що у 2017 році за участі позивача (ТОВ "Дедал") було створено юридичну особу (ТОВ "АРМ АС), з якої в подальшому позивача (ТОВ "ДЕДАЛ") було виключено, при цьому позивач (ТОВ "ДЕДАЛ") відчужив свою частку за договором купівлі - продажу корпоративних прав учаснику новоствореного товариства ( ОСОБА_2 ).

Позивач (заявник заяви про забезпечення позову) в обґрунтування позовних вимог зазначав, що протоколи установчих зборів засновників ТОВ "АРМ АС", договір купівлі-продажу корпоративних прав, акти прийому-передачі частки є підробленими та недійсними, а позивач не здійснював відчуження майна. Відтак позивач звернувся до суду з відповідним позовом з вимогами про визнання недійсними рішень загальних зборів, договору купівлі - продажу, акту оцінки та приймання - передачі майна.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, 24 травня 2020 року між відповідачем 2 та ОСОБА_1 було укладено договори купівлі-продажу часток в праві власності майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас предметом позовних вимог є визнання недійним рішень загальних зборів товариства та договору купівлі-продажу корпоративних прав, також позивач просить визнати недійсними акти приймання та передачі майна до статутного капіталу та зі статутного капіталу відповідача 1, як майнового внеску учасника. Таким майном є об`єкти нерухомості - господарські та виробничі приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що серед вимог позивача є вимоги, що стосуються передачі даних об`єктів нерухомості від позивача до статутного капіталу відповідача 1 та від відповідача 1 відповідачу 2.

Відтак вказаними обставинами подальшого відчуження майна (від позивача до відповідача 1, і далі до третьої особи) стверджуються встановлена судом ймовірність, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

А отже, скасування заходів забезпечення позову може суттєво утруднити виконання кінцевого рішення у даній справі, оскільки частка корпоративних прав (в т.ч. майно яке було передане) надалі була відчужена, що саме по собі говорить про ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Разом з тим, наказ Міністерства юстиції України №4189/5 від 02.12.2020 року, про скасування рішень державного реєстратора не є безумовною підставою для скасування забезпечення позову. Скасовані рішення державного реєстратора мали місце у 2019 році. Суд звертає увагу заявника, що позивачем не визнаються та оспорюються обставини відчуження частки корпоративних прав яке відбулось в 2017 році. А проте, як слідує з матеріалів справи, третя особа набула права власності на відчужену частку у 2018 році. Тобто після обставин на які посилається позивач у своєму позові.

Суд звертає увагу заявника, що згідно з правилами статті 237 ГПК України, при ухваленні рішення, суд, серед інших питань також вирішує - чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до правил частини першої статті 145 Господарського процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до приписів частини 9 статті 145 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

На переконання суду, обмеження суб`єктивних прав сторін щодо реєстрації об`єктів нерухомості до вирішення спору, є адекватним та збалансованим заходом захисту прав та інтересів як позивача так і інших сторін у справі, та має на меті реалізацію в майбутньому актів правосуддя, оскільки вчинення будь-яких дій щодо подальшого відчуження, перереєстрації зазначених об`єктів суттєво ускладнить подальше виконання рішення суду у випадку задоволення позову, при цьому у випадку відмови в задоволенні позову, вжиті заходи в силу вимог закону будуть скасовані, а сторони зможуть скористуватися своїми законними правами щодо права володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого вжито заходи забезпечення позову.

При цьому, на стадії підготовчого провадження суд не може робити висновки про аргументованість чи безпідставність позовних вимог, а також про належність та ефективність обраного позивачем способу захисту. Натомість, на даній стадії провадження суд враховує, що після відчуження частки корпоративних прав одному з відповідачів у даній справі, майно, щодо якого вжито заходів забезпечення позову, було повторно відчужене. Такі обставини, на думку суду, підтверджують необхідність вжиття забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене майно та дозволяють зробити висновок про наявність ймовірності, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

А тому, суд вважає, що вжиті заходи забезпечення позову є необхідними у даному випадку до розгляду справи по суті та вирішення спору. Оцінивши на стадії розгляду спору по суті обґрунтованість кожної з вимог позивача, суд зможе розглянути питання продовження дії заходів забезпечення позову або їх скасування.

Керуючись статтями 136, 137, 145, 232 - 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 від 18 лютого 2021 року про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Качур А.М.