ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3508/20

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл»
про стягнення 52950,70 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (далі відповідач) про стягнення 52950,70 грн., з яких 42031,96 грн. основний борг, 7286,10 грн. інфляційні втрати, 3632,64 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки від 01.11.2014 № 193, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» та відповідачем у даній справі, щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар по переліченим в позовній заяві видатковим накладним упродовж серпня грудня 2017 року у строк визначений договором, право вимоги якого (виконання зобов`язання) належить позивачу відповідно до умов укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» договору про відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020 № 24-11-2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову упродовж п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив упродовж 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подачі суду заперечення на відповідь на відзив упродовж 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Запропоновано відповідачу подати суду у строк для подачі відзиву на позовну заяву докази належного виконання зобов`язань за договором поставки від 01.11.2014 № 193, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар по переліченим в позовній заяві видатковим накладним упродовж серпня грудня 2017 року у строк визначений договором, контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних.

Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення на адреси їх місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (далі покупець) укладено договір поставки від 01.11.2014 № 193 (далі договір) відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар відповідно до його письмового замовлення, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його загальну вартість на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору товар передається покупцю частинами товарними партіями. Під партією товару сторони розуміють товар, зазначений в окремій накладній. Поставка кожної партії товару здійснюється на підставі накладної відповідно до погодженого сторонами письмового замовлення (надалі замовлення).

Згідно з п. 2.1 договору найменування та асортимент товару погоджується сторонами та зазначаються в додатку (специфікації), який (яка) являється невід`ємною частиною даного договору.

У п. 3.1 договору сторони договору погодили, що ціна за одиницю товару визначається в додатку (специфікації) до даного договору. Ціна товару, яка входить у партію поставки, остаточно узгоджується та вказується сторонами в додатку (специфікації) до даного договору.

У відповідності до п. 4.1 договору постачальник здійснює поставку товару згідно з наданим покупцем замовленням.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що товар постачається частинами (товарними партіями) на умовах СРТ (Інкотермс 2000) перевезення оплачене до пункту призначення (точки роздрібної торгівлі чи склад покупця). Адреси пунктів призначення узгоджуються сторонами в додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору. Всі витрати пов`язані із транспортуванням та доставкою товару на склад чи точки роздрібної торгівлі покупця здійснюються за рахунок постачальника.

Згідно з п. 6.1 договору розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті Україні гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника згідно з Інструкцією «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті».

Відповідно до п. 6.2 договору оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем протягом 21 календарних днів з моменту поставки товару.

Пунктом 11.4 договору передбачено, що жодна із сторін не має права передавати свої права і зобов`язання за даним договором третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01.04.2017, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 12.1 договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2015 № 3 до договору).

Пунктом 12.2 договору сторони договору погодили якщо до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не зробить письмового попередження щодо зміни умов договору або його розірвання, даний договір продовжується на наступний термін на тих самих же умовах.

В додатку № 1 до договору сторони договору погодили магазини при АЗС (точки роздрібної торгівлі) та їх адреси, до яких постачальник буде здійснювати поставку товару.

В додатку № 2 до договору сторони договору погодили перелік товару (позицій та їх ціни), який постачальник буде поставляти.

В додатку № 2 до договору сторони договору погодили специфікацію найменування товару, його штрихкод, ціна тощо.

Додатковою угодою від 31.12.2014 № 1 до договору сторони договору домовились додати до договору п. 6.2.1 розділу 6 договору в наступній редакції: «6.2.1 оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару».

Додатковою угодою від 31.12.2014 № 2 до договору сторони договору внесли зміни до юридичних адрес та банківських реквізитів сторін договору.

Додатковою угодою від 30.12.2015 № 3 до договору сторони домовились змінити пункт 6.2 розділу 6 договору в наступній редакції: « 6.2 оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару протягом календарного періоду з 01.04.2016 по 01.11.2016».

Також додатковою угодою від 30.12.2015 № 3 до договору сторони домовились додати до договору п. 6.2.1 розділу 6 договору в наступній редакції: « 6.2.1 оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару протягом календарного періоду з 01.11.2016 по 01.04.2017.».

В додатках № 2, 3 до договору сторони договору погодили зразки печаток (штампів), зразки підписів матеріально-відповідальних осіб, уповноважених отримувати товар.

Як стверджує позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» на виконання умов договору у період серпень грудень 2017 року поставило відповідачу товар на заявлену до стягнення суму боргу в розмірі 42031,96 грн. по наступним видатковим накладним: від 17.08.2017 № 48536 на суму 1663,69 грн., від 17.08.2017 № 48669 на суму 601,13 грн., від 17.08.2017 № 48673 на суму 322,80 грн., від 17.08.2017 № 50483 на суму 189,12 грн., від 17.08.2017 № 50484 на суму 286,52 грн., від 17.08.2017 № 50504 на суму 1323 грн., від 17.08.2017 № 50506 на суму 733,62 грн., від 17.08.2017 № 54135 на суму 2026,20 грн., від 17.08.2017 № 5423 на суму 243,90 грн., від 18.08.2017 № 49466 на суму 1017,25 грн., від 18.08.2017 № 54827 на суму 370 грн., від 18.08.2017 № 56939 на суму 1867,49 грн., від 19.08.2017 № 49517 на суму 211,66 грн., від 19.08.2017 № 50555 на суму 555,24 грн., від 22.08.2017 № 5494 на суму 1361,77 грн., від 22.08.2017 № 54152 на суму 1117,24 грн., від 22.08.2017 № 54153 на суму 266 грн., від 22.08.2017 № 54889 на суму 349,91 грн., від 22.08.2017 № 54893 на суму 235,20 грн., від 23.08.2017 № 5522 на суму 483,48 грн., від 23.08.2017 № 50625 на суму 215,88 грн., від 23.08.2017 № 50626 на суму 388,12 грн., від 25.08.2017 № 49859 на суму 296,10 грн., від 25.08.2017 № 54170 на суму 1665,96 грн., від 26.08.2017 № 50672 на суму 531,74 грн., від 29.08.2017 № 49959 на суму 643,61 грн., від 29.08.2017 № 50702 на суму 225,46 грн., від 29.08.2017 № 54176 на суму 2146,94 грн., від 29.08.2017 № 5579 на суму 1796,74 грн., від 29.08.2017 № 5584 на суму 251,71 грн., від 29.08.2017 № 5594 на суму 674,50 грн., від 30.08.2017 № 50724 на суму 184,48 грн., від 30.08.2017 № 5613 на суму 1234,07 грн., від 31.08.2017 № 54189 на суму 1244,18 грн., від 31.08.2017 № 5629 на суму 666,71 грн., від 31.08.2017 № 50750 на суму 216,07 грн., від 31.08.2017 № 50749 на суму 322,80 грн., від 31.08.20017 № 50748 на суму 631,06 грн., від 31.08.2017 № 50758 на суму 300,26 грн., від 01.09.2017 № 55161 на суму 285,85 грн., від 02.09.2017 № 50812 на суму 159,56 грн., від 02.09.2017 № 55191 на суму 233,05 грн., від 05.09.2017 № 55201 на суму 401,86 грн., від 05.09.2017 № 54206 на суму 348,90 грн., від 05.09.2017 № 54205 на суму 423,67 грн., від 05.09.2017 № 50849 на суму 550,09 грн., від 06.09.2017 № 51444 на суму 1862,60 грн., від 06.09.2017 № 51459 на суму 190,28 грн., від 07.09.2017 № 5723 на суму 187,01 грн., від 07.09.2017 № 54216 на суму 1166,28 грн., від 09.09.2017 № 57997 на суму 476,82 грн., від 09.09.2017 № 55339 на суму 155,62 грн., від 09.09.2017 № 50934 на суму 157,06 грн., від 09.09.2017 № 50937 на суму 298 грн., від 13.09.2017 № 50977 на суму 561,24 грн., від 14.09.2017 № 55422 на суму 249,05 грн., від 14.09.2017 № 51001 на суму 150,90 грн., від 15.09.2017 № 60969 на суму 270,40 грн., від 20.09.2017 № 31022 на суму 319,85 грн., від 20.09.2017 № 61031 на суму 324,07 грн., від 21.09.2017 № 51864 на суму 486,38 грн., від 26.09.2017 № 61142 на суму 420,60 грн., від 27.09.2017 № 61171 на суму 100,26 грн., від 03.10.2017 № 61258 на суму 166,94 грн., від 04.10.2017 № 31281 на суму 212,57 грн., від 04.10.2017 № 61274 на суму 158,70 грн., від 12.10.2017 № 51656 на суму 253 грн., від 21.12.2017 № 79778 на суму 708,19 грн.

Завірені копії вказаних накладних залучені до матеріалів справи.

В матеріалах справи містяться завірені копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей в кількості 43 шт.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунку за отриманий товар не виконав, в зв`язку з чим, за ним, за твердженням позивача, рахується борг в розмірі 42031,96 грн.

Судом досліджені зазначені вище видаткові накладні в кількості 68 шт., на які позивач посилається в якості доказів поставки відповідачу товару на заявлену до стягнення суму боргу в розмірі 42031,96 грн. та встановлено, що загальна сума перелічених вище видаткових накладних складає 40140,41 грн., а не 42031,96 грн., як стверджує позивач в позовній заяві.

Належних та допустимих доказів поставки товару відповідачу на решту заявленої до стягнення суми боргу в розмірі 1891,55 грн., яка складає різницю між заявленою до стягнення сумою та загальною сумою видаткових накладених доданих до позовної заяви (42031,96 грн. 40140,41 грн. = 1891,55 грн.), зокрема видаткових накладних, позивач суду не надав та в матеріалах справи таких доказів не міститься.

Крім того судом встановлено наступне.

Видаткові накладні на загальну суму 1696,62 грн.: від 12.10.2017 № 51656 на суму 253 грн., від 21.12.2017 № 79778 на суму 708,19 грн., від 21.09.2017 № 51864 на суму 486,38 грн., від 14.09.2017 № 55422 на суму 249,05 грн., підписані в двосторонньому порядку представником ТОВ «Самоцвіт» - особи, яка відвантажила товар та представником ТОВ «Євро Пауер» (код 41017794) - особи, яка отримала товар, а також скріплені печаткою постачальника ТОВ «Самоцвіт» і штампом ТОВ «Євро Пауер».

Разом з тим, доказів того, що відповідач ТОВ «Стейл Оіл» уповноважило іншу юридичну особу ТОВ «Євро Пауер» на отримання товару за вказаними видатковими накладними, зокрема, довіреності уповноваженої особи покупця на отримання ТОВ «Євро Пауер» товару за переліченими видатковими накладними, позивачем до матеріалів справи не додано.

Зразок штампу ТОВ «Євро Пауер» та власне юридична особа ТОВ «Євро Пауер» (код 41017794) - особи, яка отримала товар за вказаними видатковими накладними, не вказані в додатках до договору, в яких (додатках) сторони договору погодили зразки печаток (штампів), зразки підписів матеріально-відповідальних осіб, уповноважених ТОВ «Стейл Оіл» отримувати товар.

З огляду на вказане, видаткові накладні на загальну суму 1696,62 грн.: від 12.10.2017 № 51656 на суму 253 грн., від 21.12.2017 № 79778 на суму 708,19 грн., від 21.09.2017 № 51864 на суму 486,38 грн., від 14.09.2017 № 55422 на суму 249,05 грн., не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні ст. 74 ГПК України, які підтверджують поставку товару відповідачу ТОВ «Стейл Оіл» та прийняття його останнім.

Видаткові накладні на загальну суму 923,93 грн.: від 17.08.2017 № 48673 на суму 322,80 грн., від 17.08.2017 № 48669 на суму 601,13 грн., підписані в двосторонньому порядку представником ТОВ «Самоцвіт» - особи, яка відвантажила товар та Типинським особи, яка отримала товар, а також скріплені печаткою постачальника ТОВ «Самоцвіт». Вказані видаткові накладені не містить посади особи Типинськиого, не місить печатки покупця, зокрема, зразку наведеного у додатках до договору, не містять посилань на акт чи довіреність уповноваженої особи покупця на отримання товару за вказаними видатковими накладними.

В додатках до договору, в яких сторони договору погодили зразки печаток (штампів), зразки підписів матеріально-відповідальних осіб, уповноважених ТОВ «Стейл Оіл» отримувати товар, не вказано особу з прізвищем Типинський, як матеріально-відповідальну особу, уповноважену отримувати товар від відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вказане, видаткові накладні на загальну суму 923,93 грн.: від 17.08.2017 № 48673 на суму 322,80 грн., від 17.08.2017 № 48669 на суму 601,13 грн., за відсутності інформації, яка надає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та особу, відповідальну за здійснення господарської операції, враховуючи відсутність в додатках до договору особи з прізвищем Типинський, як матеріально-відповідальну особу, уповноважену ТОВ «Стейл Оіл» отримувати товар від відповідача, а також враховуючи відсутність на зазначених видаткових накладних печатки покупця, зокрема, зразку наведеного у додатках до договору або акта чи довіреності уповноваженої особи покупця на отримання товару за вказаними видатковими накладними, не можу вважатися належними та допустимими доказами у розумінні ст. 74 ГПК України, які підтверджують поставку товару відповідачу ТОВ «Стейл Оіл» та прийняття його останнім.

Видаткова накладна від 18.08.2017 № 49466 на суму 1017,25 грн. підписана представником ТОВ «Самоцвіт» особи, яка відвантажила товар та його підпис скріплений печаткою постачальника ТОВ «Самоцвіт» та містить підпис особи, яка отримала товар.

В той же час, вказана видаткова накладена не містить ні прізвище особи та ініціали особа, яка отримала товар, ні посади такої особи, ні печатки покупця, зокрема, зразку наведеного у додатках до договору, не містить посилань на акт чи довіреність уповноваженої особи покупця на отримання товару за вказаною видатковою накладною.

З огляду на вказане, видаткова накладна від 18.08.2017 № 49466 на суму 1017,25 грн. не може вважатися належним та допустимим доказом у розумінні ст. 74 ГПК України, яка підтверджує поставку товару відповідачу ТОВ «Стейл Оіл» та прийняття його останнім, позаяк не містить інформацію, яка надає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та особу, відповідальну за здійснення господарської операції з боку відповідача.

Враховуючи викладене, видаткові накладні на загальну суму 3637,80 грн.: від 17.08.2017 № 48669 на суму 601,13 грн., від 17.08.2017 № 48673 на суму 322,80 грн., від 18.08.2017 № 49466 на суму 1017,25 грн., від 14.09.2017 № 55422 на суму 249,05 грн., від 21.09.2017 № 51864 на суму 486,38 грн., від 12.10.2017 № 51656 на суму 253 грн., від 21.12.2017 № 79778 на суму 708,19 грн. не можуть вважатися належними та допустимим доказами у розумінні ст. 74 ГПК України, які підтверджують поставку товару відповідачу ТОВ Стейл Оіл» та прийняття його останнім.

З урахування вищевикладеного, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Самоцвіт» на виконання умов договору поставив відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» товар на загальну суму 36502,61 грн. по наступним видатковим накладним в кількості 61 шт.: від 17.08.2017 № 48536 на суму 1663,69 грн., від 17.08.2017 № 50483 на суму 189,12 грн., від 17.08.2017 № 50484 на суму 286,52 грн., від 17.08.2017 № 50504 на суму 1323 грн., від 17.08.2017 № 50506 на суму 733,62 грн., від 17.08.2017 № 54135 на суму 2026,20 грн., від 17.08.2017 № 5423 на суму 243,90 грн., від 18.08.2017 № 54827 на суму 370 грн., від 18.08.2017 № 56939 на суму 1867,49 грн., від 19.08.2017 № 49517 на суму 211,66 грн., від 19.08.2017 № 50555 на суму 555,24 грн., від 22.08.2017 № 5494 на суму 1361,77 грн., від 22.08.2017 № 54152 на суму 1117,24 грн., від 22.08.2017 № 54153 на суму 266 грн., від 22.08.2017 № 54889 на суму 349,91 грн., від 22.08.2017 № 54893 на суму 235,20 грн., від 23.08.2017 № 5522 на суму 483,48 грн., від 23.08.2017 № 50625 на суму 215,88 грн., від 23.08.2017 № 50626 на суму 388,12 грн., від 25.08.2017 № 49859 на суму 296,10 грн., від 25.08.2017 № 54170 на суму 1665,96 грн., від 26.08.2017 № 50672 на суму 531,74 грн., від 29.08.2017 № 49959 на суму 643,61 грн., від 29.08.2017 № 50702 на суму 225,46 грн., від 29.08.2017 № 54176 на суму 2146,94 грн., від 29.08.2017 № 5579 на суму 1796,74 грн., від 29.08.2017 № 5584 на суму 251,71 грн., від 29.08.2017 № 5594 на суму 674,50 грн., від 30.08.2017 № 50724 на суму 184,48 грн., від 30.08.2017 № 5613 на суму 1234,07 грн., від 31.08.2017 № 54189 на суму 1244,18 грн., від 31.08.2017 № 5629 на суму 666,71 грн., від 31.08.2017 № 50750 на суму 216,07 грн., від 31.08.2017 № 50749 на суму 322,80 грн., від 31.08.20017 № 50748 на суму 631,06 грн., від 31.08.2017 № 50758 на суму 300,26 грн., від 01.09.2017 № 55161 на суму 285,85 грн., від 02.09.2017 № 50812 на суму 159,56 грн., від 02.09.2017 № 55191 на суму 233,05 грн., від 05.09.2017 № 55201 на суму 401,86 грн., від 05.09.2017 № 54206 на суму 348,90 грн., від 05.09.2017 № 54205 на суму 423,67 грн., від 05.09.2017 № 50849 на суму 550,09 грн., від 06.09.2017 № 51444 на суму 1862,60 грн., від 06.09.2017 № 51459 на суму 190,28 грн., від 07.09.2017 № 5723 на суму 187,01 грн., від 07.09.2017 № 54216 на суму 1166,28 грн., від 09.09.2017 № 57997 на суму 476,82 грн., від 09.09.2017 № 55339 на суму 155,62 грн., від 09.09.2017 № 50934 на суму 157,06 грн., від 09.09.2017 № 50937 на суму 298 грн., від 13.09.2017 № 50977 на суму 561,24 грн., від 14.09.2017 № 51001 на суму 150,90 грн., від 15.09.2017 № 60969 на суму 270,40 грн., від 20.09.2017 № 31022 на суму 319,85 грн., від 20.09.2017 № 61031 на суму 324,07 грн., від 26.09.2017 № 61142 на суму 420,60 грн., від 27.09.2017 № 61171 на суму 100,26 грн., від 03.10.2017 № 61258 на суму 166,94 грн., від 04.10.2017 № 31281 на суму 212,57 грн., від 04.10.2017 № 61274 на суму 158,70 грн. Доказів протилежного суду не надано.

Отже, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 42031,96 грн. заборгованості, матеріалами справи підтверджено лише наявність у відповідача зобов`язання з оплати боргу у сумі 36502,61 грн., наявності у відповідача обов`язку з оплати решти заявленої до стягнення суми боргу в розмірі 5529,35 грн. суду не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар не виконав, в зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі 36502,61 грн. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень зазначеного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строки визначені договором, в зв`язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 36502,61 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом за допомогою відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі № 904/3806/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» (49000, м. Дніпро, вул. Лейтенанта Роя, буд. 30, ) визнано банкрутом. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» призначено арбітражного керуючого Ясир Дар`ю Ігорівну, свідоцтво № 947 від 05.06.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень ст. 63 Кодексу України з процедур банкрутства після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, визначення розміру, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України. Замовником аукціону є арбітражний керуючий, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1, 4 ст. 68 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно до ч. 3 ст. 82 Кодексу України з процедур банкрутства умови договору купівлі-продажу права вимоги боржника повинні передбачати, що перехід права вимоги здійснюється лише після його повної оплати.

Частиною 1 ст. 87 Кодексу України з процедур банкрутства придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни.

Арбітражний керуючий Ясир Дар`я Ігорівна, що діє на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі № 904/3806/19, повідомила про проведення аукціону з реалізації майна ТОВ «Самоцвіт», а саме право вимоги (дебіторська заборгованість до боржників, зокрема, до ТОВ «Стейт Оіл» - 42031,96 грн. Визначено початкову ціну лоту. Розмір гарантійного внеску.

Згідно платіжного доручення від 03.11.2020 № 117, завірена копія якого залучена до матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» сплатило гарантійний внесок на участь в аукціоні № UA-PS-2020-11-02-000035-1 в розмірі 19722 грн.

Згідно протоколу про результати електронного аукціону від 13.11.2020 № UA-PS-2020-11-02-000035-1, завірена копія якого залучена до матеріалів справи, переможцем електронного аукціону з продажу право вимоги (дебіторської заборгованості) ТОВ «Самоцвіт» до боржників, у т.ч. ТОВ «Стейт Оіл» - 42031,96 грн. визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс». Визначено суму коштів, яку переможець повинен додатково сплатити, у разі коли суми гарантійного внеску, сплаченого таким переможцем аукціону недостатньо для сплати вартості за лот у розмірі 2949,27 грн.

Протокол про результати електронного аукціону від 13.11.2020 № UA-PS-2020-11-02-000035-1 складено оператором, через електронний майданчик якого надану найвищу цінову пропозицію ТОВ «Е-Тендер».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведених норм слідує, що, за загальним правилом, відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржника, оскільки не погіршує становище останнього та не зачіпає його інтересів. Тобто заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов`язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, адже внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов`язанні, а не заміна сторони в договорі.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Ясир Дар`ї Ігорівни, яка діє на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі № 904/3806/19 (далі цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі цесіонарій) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020 № 24-11-2020 (далі договір про відступлення права вимоги) метою якого є оформлення результатів купівлі-продажу (відступлення) майнових прав банкрута ТОВ «Самоцвіт» на відкритих електронних торгах (аукціоні) у відповідності до чинного законодавства України, результати котрого оформлені протоколом про результати електронного аукціону від 13.11.2020 № UA-PS-2020-11-02-000035-1 (п. 1.1 договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.2 договору про відступлення права вимоги цедент відступив цесіонарієві, а цесіонарій набув права вимоги виконання грошових зобов`язань, котрі належні цеденту та виникли на підставі документів первинного бухгалтерського обліку (цивільно-правових договорів/угод, видаткових накладних, накладних на поставку товарів, актів здачі-прийняття виконаних робіт/послуг, рахунків-фактур, банківських виписок, платіжних доручень, тощо), відносно боржників, зокрема, ТОВ «Стейл Оіл» у сумі 42031,96 грн. на підставі договору № 193 поставки товару від 01.11.2014 та видаткових накладних на 75 арк.

Відповідно до п. 1.4 договору про відступлення права вимоги цедент зазначає, що право вимоги, яке є предметом відступлення за цим договором, виникло на законних підставах. Право вимоги в заставі/іпотеці не перебуває, спору в суді щодо предмета даного договору немає.

Згідно з п. 1.6 договору про відступлення права вимоги за результатами укладення/підписання даного договору, цесіонарій наділяється всіма правами цедента, що випливають із документів первинного бухгалтерського обліку (цивільно-правових договорів/угод, видаткових накладних, накладних на поставку товарів, актів здачі-прийняття виконаних них робіт/послуг, рахунків-фактур, банківських виписок, платіжних доручень, тощо), посилання на стислий перелік котрих має місце в п. 1.2 даного договору, а також повний перелік котрих наведено та міститься в акті приймання-передачі документів, що підтверджують зміст та дійсність права вимоги.

Пунктом 2.1 договору про відступлення права вимоги передача права вимоги цедентом та прийняття його цесіонарієм здійснюється після повної оплати вартості лоту аукціону, та оформлюється відповідним актом, де зазначається приймання-передача документів, що підписується сторонами. Перехід права вимоги від цедента до цесіонарія за даним договором відбувається після здійснення оплати цесіонарієм відповідно до умов даного договору та підписання сторонами акту приймання-передачі документів (п. 2.2 договору про відступлення права вимоги).

У відповідності до п. 3.2 договору вартість права вимоги, яке є предметом даного договору, визначена протоколом зборів комітету кредиторів у справі про банкрутство боржника.

Згідно з п. 4.2 договору про відступлення права вимоги до цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків боржника.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання (п. 7.1 договір).

На виконання умов договору про відступлення права вимоги, цедент передав цесіонарію документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов`язання боржником, про що сторонами складений відповідний акт приймання-передавання права вимоги (приймання-передавання документів, що підтверджують право вимоги) від 24.11.2020, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Згідно квитанції від 20.11.2020 № 0.0..1 на суму 2949,37 грн., завірена копія якої залучена до матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» оплатив придбані майнові активи ТОВ «Самоцвіт».

Судом встановлено, що договір про відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020 № 24-11-2020 було укладено на підставі протоколу про результати електронного аукціону від 13.11.2020 № UA-PS-2020-11-02-000035-1, складеного оператором, через електронний майданчик якого надану найвищу цінову пропозицію ТОВ «Е-Тендер», в порядку реалізації (продажу) майна банкрута, визначеного Кодексом України з процедур банкрутства.

Відчуження права вимоги до позивача за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020 № 24-11-2020 було вчинено в межах процедури банкрутства, а тому суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку порушення загальних норм права щодо відступлення права вимоги та умов договору щодо заміни кредитора у зобов`язанні, укладеного за результатами аукціону з продажу майна банкрута, оскільки у такому випадку майно (права вимоги до боржника) вибуло з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» в примусовому порядку поза його волі згідно норм Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 05.04.2018 у справі № 910/8493/17, в якій досліджувалось питання правомірності відчуження права вимоги в межах процедури банкрутства, з урахуванням наявності в основному договорі, право вимоги за яким відступалось, застереження про неможливість передання прав і зобов`язання за договором третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, враховуючи вищевикладене, за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020 № 24-11-2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» відступило позивачу належні йому права вимоги, які витікають із вищезазначеного договору поставки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самоцвіт» та відповідачем.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 36502,61 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми 42031,96 грн. за період прострочення з січня 2018 року по жовтень 2020 року складають 7286,10 грн., 3% річних з простроченої суми 42031,96 грн. за період прострочення з 12.01.2018 по 04.12.2020 складають 3632,64 грн.

Як встановлено судом, матеріалами справи підтверджується поставка відповідачу товару на загальну суму 36502,61 грн. по переліченим вище видатковим накладним та по вказаним накладним існує прострочення виконання грошового зобов`язання.

За вказаних обставин, суд здійснює перевірку розрахунку заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних, які нараховані на прострочені суми платежів по видатковим накладним, які підтверджують поставку відповідачу товару на загальну суму 36502,61 грн.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком інфляційних втрат, який зроблений судом, з урахуванням встановленої судом вірної простроченої суми боргу в розмірі 36502,61 грн. та періоду нарахування інфляційних втрат заявленого позивачем за період прострочення з січня 2018 року по жовтень 2020 року, розмір інфляційних втрат становить 6327,61 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.01.2018 - 31.01.201836502.611.015547.5437050.15
01.02.2018 - 28.02.201837050.151.009333.4537383.60
01.03.2018 - 31.03.201837383.601.011411.2237794.82
01.04.2018 - 30.04.201837794.821.008302.3638097.18
01.05.2018 - 31.05.201838097.181.0000.0038097.18
01.06.2018 - 30.06.201838097.181.0000.0038097.18
01.07.2018 - 31.07.201838097.180.993-266.6837830.50
01.08.2018 - 31.08.201837830.51.0000.0037830.50
01.09.2018 - 30.09.201837830.51.019718.7838549.28
01.10.2018 - 31.10.201838549.281.017655.3439204.62
01.11.2018 - 30.11.201839204.621.014548.8639753.48
01.12.2018 - 31.12.201839753.481.008318.0340071.51
01.01.2019 - 31.01.201940071.511.010400.7240472.23
01.02.2019 - 28.02.201940472.231.005202.3640674.59
01.03.2019 - 31.03.201940674.591.009366.0741040.66
01.04.2019 - 30.04.201941040.661.010410.4141451.07
01.05.2019 - 31.05.201941451.071.007290.1641741.23
01.06.2019 - 30.06.201941741.230.995-208.7141532.52
01.07.2019 - 31.07.201941532.520.994-249.2041283.32
01.08.2019 - 31.08.201941283.320.997-123.8541159.47
01.09.2019 - 30.09.201941159.471.007288.1241447.59
01.10.2019 - 31.10.201941447.591.007290.1341737.72
01.11.2019 - 30.11.201941737.721.00141.7441779.46
01.12.2019 - 31.12.201941779.460.998-83.5641695.90
01.01.2020 - 31.01.202041695.901.00283.3941779.29
01.02.2020 - 29.02.202041779.290.997-125.3441653.95
01.03.2020 - 31.03.202041653.951.008333.2341987.18
01.04.2020 - 30.04.202041987.181.008335.9042323.08
01.05.2020 - 31.05.202042323.081.003126.9742450.05
01.06.2020 - 30.06.202042450.051.00284.9042534.95
01.07.2020 - 31.07.202042534.950.994-255.2142279.74
01.08.2020 - 31.08.202042279.740.998-84.5642195.18
01.09.2020 - 30.09.202042195.181.005210.9842406.16
01.10.2020 - 31.10.202042406.161.010424.0642830.22
Згідно з правильним арифметичним розрахунком 3% річних, який зроблений судом, з урахуванням встановленої судом вірної простроченої суми боргу в розмірі 36502,61 грн. та періоду нарахування 3% річних заявленого позивачем за період прострочення з 12.01.2018 по 04.12.2020, розмір 3% річних становить 3171,45 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
36502.6112.01.2018 - 04.12.202010583 %3171.45
В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат в розмірі 958,49 грн. та 3% річних в розмірі 461,19 грн. нарахованих на суму 5529,35 грн., суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність, позаяк позивачем не доведено поставку товару відповідачу на суму 5529,35 грн., прийняття його останнім та допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати вказаної суми.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги те, що борг відповідача на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 36502,61 грн. основного борг, 6327,61 грн. інфляційних втрат, 3171,45 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог про стягнення 5529,35 грн. основного боргу, 958,49 грн. інфляційних втрат, 461,19 грн. 3% річних, суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 165, 178, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про стягнення 52950,70 грн., з яких 42031,96 грн. основний борг, 7286,10 грн. інфляційні втрати, 3632,64 грн. 3% річних, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (08702, Київська обл., с. Обухів, вул. Миру, 17А, офіс 4А, ідентифікаційний код 39436796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 40, офіс 315, ідентифікаційний код 38039872) 36502 (тридцять шість тисяч п`ятсот дві) грн. 61 коп. основного боргу, 6327 (шість тисяч триста двадцять сім) грн. 61 коп. інфляційних втрат, 3171 (три тисячі сто сімдесят одну) грн. 45 коп. 3% річних, 1826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 14 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про стягнення 5529,35 грн. основного боргу, 958,49 грн. інфляційних втрат, 461,19 грн. 3% річних відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 04.03.2021.

Суддя Ю.В. Подоляк