ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3504/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Романова В.Р.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРТ" про стягнення 6252,78 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 6252,78 грн., в т.ч. 5609,54 грн. - основного боргу, 421,18 грн. - пені, 109,43 грн. - 3% річних та 112,63 грн. - інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне ухилення відповідача від повернення суми переплати, що становить різницю між оплатою за прогнозований обсяг споживання природного газу та фактично спожитий природний газ за договором № 87-В-АМПУ-18 купівлі-продажу природного газу від 05.06.2018 р.

Зокрема, як вказує позивач, згідно укладеного між ДП "Адміністрація морських портів України" та ТОВ "Газ-Оіл Гарант" договору від 25.06.2018 р. № 87-В-АМПУ-18 щодо купівлі-продажу природного газу відповідач (постачальник) зобов`язався передати споживачу природний газ у власність, а останній зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору. Цей договір надав можливість постачальнику постачати природний газ філіям споживача, в тому числі Ізмаїльській філії споживача (п. 9 додатку №1 до договору).

Так, позивач зазначає, що 09.01.2020 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 13 до договору, згідно з якою пункти вказаного договору викладено у новій редакції, на підставі якої ТОВ "Газ-Оіл Гарант" зобов`язалось постачати природний газ Ізмаїльській філії ДП "АМПУ" у 2020 році.

Відповідно до абзацу 1 п. 2.5 договору (в редакції додаткової угоди № 13) обсяг газу та строки його поставки визначаються та узгоджуються на кожен місяць шляхом подання споживачем заявки постачальнику щодо прогнозного споживання природного газу.

Відповідно до абзацу 3 п. 2.5 договору на підставі заявки споживача, підтвердженої постачальником, у постачальника виникають зобов`язання щодо поставки газу, а у споживача виникають зобов`язання щодо оплати отриманого газу. Заявка подається постачальнику у письмовій формі поштою або з використанням факсу та інших засобів електронного зв`язку до 12-00 години 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу.

Наразі позивач зауважує, що на виконання зазначеного пункту договору ДП "АМПУ" у встановлені строки направив наступні заявки на електронну пошту постачальника: заявка про орієнтовну потребу філій ДП "АМПУ" з природного газу на січень 2020 року від 19.12.2019 р., відповідно до п/п № 8 якої прогнозний обсяг споживання природного газу ІФ ДП "АМПУ" у січні 2020 року становив 25,00 тис.куб.м; заявка про орієнтовну потребу філій ДП "АМПУ" з природного газу на лютий 2020 року від 16.01.2020 р., відповідно до п/п № 8 якої прогнозний обсяг споживання природного газу ІФ ДП "АМПУ" у лютому 2020 року становив 20 тис.куб.м; заявка про орієнтовну потребу філій ДП "АМПУ" з природного газу на березень 2020 року від 19.02.2020 р., відповідно до п/п № 8 якої прогнозний обсяг споживання природного газу ІФ ДП "АМПУ" у березні 2020 р. становив 10 тис.куб.м.

При цьому, як вказує позивач, подання зазначених заявок постачальнику підтверджується скріншотами з e-mail сервісу щодо направлення відповідних листів електронною поштою на електронну адресу: .

За ствердженнями позивача, оплата за поставлений споживачу газ, відповідно до абзацу 1 п. 5.1 договору, здійснюється на умовах попередньої оплати до 1 числа відповідного розрахункового періоду сплачується обсяг замовленого газу, відповідно заявки, за умови отримання рахунку від постачальника, який надається у термін, достатній для проведення банківських розрахунків з можливістю надходження грошових коштів на рахунок постачальника до 1 числа відповідного розрахункового періоду.

Як вказує позивач, згідно з вищезазначеним пунктом постачальником були виставлені споживачу наступні рахунки на оплату товару: № 223 від 10 січня 2020 р. в розмірі 122475,00 грн. з ПДВ за оплату споживання газу у січні 2020 р.; № 260 від 30 січня 2020 р. в розмірі 99799,92 грн. з ПДВ за оплату споживання газу у лютому 2020 р.; № 605 від 02 березня 2020 р. в розмірі 38949,96 грн. з ПДВ за оплату споживання газу у березні 2020 р.

Так, позивач зазначає, що відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами 31.12.2019 р., передплата станом на кінець 2019 р. становила 47083,12 грн., яка в подальшому була зарахована в рахунок оплати на наступний розрахунковий період - січень 2020 р.

Також, як додає позивач, кошти, які надійшли від споживача, згідно з абз. 2 п. 5.4 договору зараховуються як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Таким чином, як вказує позивач, ІФ ДП "АМПУ" сплатила за прогнозні обсяги природного газу в наступному порядку: згідно платіжного доручення № 2160 від 11.01.2020 р. - 75391,88 грн. за січень 2020 р. (з урахуванням передплати в розмірі 47083,12 грн. сума оплати дорівнює 122475,00 грн., що відповідає виставленому постачальником рахунку № 223 від 10.01.2020 р.); згідно платіжного доручення № 2254 від 04.02.2020 р. - 63000,00 грн. за лютий 2020 р.; згідно платіжного доручення № 2409 від 06.03.2020 р. - 13000,00 грн. за березень 2020 р. Відтак, разом сума оплати за 3 місяці споживання газу становить 198475,00 грн. (з урахуванням передплати станом на 31.12.2019 рік в розмірі 47083,12 грн.).

При цьому позивач посилається на п. 6.2.8 договору (в редакції додаткової угоди № 13), за яким споживач має право змінити заявлений обсяг газу (зменшення/збільшення) шляхом подання письмової заявки постачальнику для кожної окремої газової доби. Кінцеву (фактичну) кількість газу, поставленого споживачу у відповідному місяці, згідно з абз. 2 п. 3.4 договору, підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписуються повноважними представниками постачальника і споживача.

Наразі позивач вказує, що згідно актів за період січень-березень 2020 року ІФ ДП "АМПУ" фактично спожила наступні обсяги газу: згідно акту № 11 від 31.01.2020 р. - 17,729 тис.м.куб. за січень 2020 р. на суму 86854, 37 грн. з ПДВ; згідно акту № 315 від 29.02.2020 р. - 15,869 тис.м.куб. за лютий 2020 р. на суму 79186, 25 грн. з ПДВ; згідно акту № 555 від 31.03.2020 р. - 6,887 тис.м.куб. за березень 2020 р. на суму 26824,84 грн. Так, за спожиті вказані 40,485 тис.куб.м споживач сплатив 192865,46 грн. Між тим, як зазначає позивач, загальна сума прогнозного споживання газу за період січень-березень 2020 р. становить 198475,00 грн., яка була належним чином сплачена споживачем, що підтверджується платіжними дорученнями за відповідний період. При цьому загальна вартість фактично спожитого ІФ ДП "АМПУ" обсягу природного газу склала 192865,46 грн., що підтверджується актами приймання-передачі за січень - березень 2020 роки, які складені відповідно до пунктів 3.4, 3.5 договору та підписані постачальником.

Так, позивач вказує, що відповідно до акту звірки станом на 31.03.2020 р. переплата за газ становить 5609,54 грн. На виконання вимог п. 6.1.3 договору 07.05.2020 р. споживачем був направлений акт звірки на поштову адресу постачальника, яка вказана в договорі, проте 11.06.2020 р. поштове відправлення було повернуто ІФ ДП "АМПУ" у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

За ствердженнями позивача, як передбачено договором в редакції додаткової угоди № 13, ІФ ДП "АМПУ" не здійснює споживання природного газу з 1 квітня 2020 року, тому наступний розрахунковий період не наступив.

Відповідно до п. 5.1 договору у разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення постачальник перераховує на поточний рахунок споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 10 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу. Однак, як вказує позивач, постачальник суму переплати не перерахував.

06.08.2020 р. для врегулювання спору в досудовому порядку позивач направив на поштову адресу відповідача письмову вимогу від 31.07.2020 р. № 1277/14-03-05/Вих/14 про повернення грошових коштів, яку відповідач отримав 12.08.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштового відправлення за № 494.

Поряд з цим позивач посилається на п. 7.4.5 договору (в редакції додаткової угоди № 13) яким передбачено, що за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, постачальник сплачує споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення, що на останнє число місяця, в якому подано позовну заяву. За розрахунком позивача сума пені складає 421,18 грн.

Крім того, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 3% річних від простроченої суми в розмірі 109,43 грн. та інфляційні втрати в сумі 112,63 грн., що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.12.2020 р. вказану позовну заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (вх. № 3620/20) залишено без руху з огляду на відсутність належних доказів відправлення відповідачу копії позову з додатками, оскільки згідно доданих до позову опису вкладення у цінний лист від 03.12.2020 р., накладної № 837 від 03.12.2020 р. та фіскального чеку № від 03.12.2020 р. копію позову з додатками було направлено за іншою адресою, ніж юридична.

23.12.2020 р. до господарського суду надійшла заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 34471/20), до якої позивачем додано належні докази відправлення відповідачу копії позову з додатками за відповідною юридичною адресою.

Крім того, разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) подано до господарського заяву про зміну найменування відповідача, оскільки згідно відомостей в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Газ-Оіл Гарант" змінило найменування юридичної особи на ТОВ "ШЕРТ", при цьому Товариством змінено юридичну адресу з місцезнаходженням у м. Черкаси, бул. Шевченка, буд. 266. У зв`язку з цим позивачем здійснено направлення копії позову з додатками на належну юридичну адресу ТОВ "ШЕРТ".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.12.2020 р. позовну заяву ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до ТОВ "ШЕРТ" про стягнення 6252,78 грн. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3504/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.01.2021 р.

18.01.2021 р. від відповідача надійшло до суду клопотання про передачу справи за належною підсудністю до господарського суду Черкаської області.

27.01.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із ускладненням руху на трасі Ізмаїл-Одеса через складні погодні умови 27.01.2021 р. - 28.01.2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.01.2021 р. у справі № 916/3504/20 розгляд справи відкладено на 11 лютого 2021 р. з огляду на неявку сторін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2021 р. у справі № 916/3504/20 розгляд справи відкладено на 26 лютого 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Клопотання відповідача про передачу справи за належною підсудністю до господарського суду Черкаської області судом залишено без задоволення у зв`язку з заявленням позивачем даного позову за правилами ч. 5 ст. 29 ГПК України, оскільки транспортування газу позивачу здійснювалось в м. Ізмаїл Одеської області.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичну адресу відповідача копії ухвал суду повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, господарським судом відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

25 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) був укладений договір купівлі-продажу № 87-В-АМПУ-18, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати споживачу природний газ у власність (надалі газ або товар), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору.

Згідно п.п. 1.2, 1.3 договору цей договір надає можливість постачальнику постачати природний газ філіям споживача. Найменування, адреси та коди ЕІС філій споживача наведені в додатку № 1, що невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.4 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для власних потреб.

В п. 2.1 договору визначено, що за цим договором у 2018 році постачальник зобов`язується передати, а споживач зобов`язується оплатити та прийняти газ в обсягах відповідно до даних, наведених у додатку № 2, що є невід`ємною частиною цього договору.

В п. 2.2 договору передбачено, що для кожної філії добовий розподіл запланованого обсягу продажу газу здійснюється, виходячи з середньодобового обсягу передачі газу (далі - середньодобовий обсяг передачі). Середньодобовий обсяг передачі газу визначається шляхом ділення місячного запланованого обсягу продажу газу на кількість днів роботи газоспоживного обладнання у відповідному місяці. Можливі зміни квартальних та місячних обсягів поставки газу встановлюються за погодженням сторін шляхом підписання додаткових угод до даного договору.

За умовами п. 2.5 договору обсяг газу та строки його поставки визначаються та узгоджуються на кожен місяць шляхом подання споживачем заявки постачальнику на заведення лімітів природного газу (далі заявка). Заявка, завірена печаткою споживача, подається постачальнику у письмовій формі поштою або з використанням факсу та інших засобів електронного зв`язку до 12-00 години 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу.

Постачальник зобов`язаний протягом одного робочого дня з моменту отримання заявки, підтвердити споживачу її прийняття до виконання (шляхом використання факсу або інших засобів електронного зв`язку) або відхилити її з наданням обґрунтованих письмових пояснень споживачу щодо неможливості прийняття до роботи даної заявки.

На підставі заявки споживача, підтвердженої постачальником, у постачальника виникають зобов`язання щодо поставки газу, а у споживача виникають зобов`язання щодо оплати отриманого газу.

В п. 2.6 договору визначено, що коригування обсягів газу протягом місяця поставки визначається та узгоджується шляхом подання споживачем постачальнику заявки на коригування лімітів газу у відповідному місяці (у спосіб, зазначений для подання заявки) з 1-го до 24-го числа місяця поставки включно. Підтвердження або відхилення постачальником заявки споживача на коригування лімітів газу відбувається аналогічно підтвердженню (відхиленню) заявки, зазначеному у п. 2.5 цього договору. Відкориговані протягом місяця поставки газу не повинні перевищувати договірні обсяги газу у відповідному місяці, зазначені у відповідних додатках до цього договору.

Постачальник передає споживачу у власність газ в обсягах, визначених п. 2.1 цього договору, у мережі ПАТ "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору право власності на газ від постачальника до споживача переходить в пункті приймання-передачі газу в магістральний трубопровід.

Відповідно до п. 3.4 договору приймання-передача газу, поставленого постачальником споживачу у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі товару та видатковими накладними. Кількість газу, поставленого споживачу, підтверджується щомісячними актами приймання-передачі товару та видатковими накладними, які підписуються повноважними представниками постачальника і споживача та газотранспортної організації.

В п. 3.5 договору визначено, що акти приймання-передачі товару, що зазначені у пункті 3.4 цього договору, складаються споживачем за формою, наданою постачальником.

За умовами п. 5.1 договору оплата за поставлений споживачу газ здійснюється на умовах попередньої оплати до 1 числа відповідного розрахункового періоду сплачується обсяг замовленого газу, відповідно заявки, за умови отримання рахунку від постачальника, який надається у термін, достатній для проведення банківських розрахунків з можливістю надходження грошових коштів на рахунок постачальника до 1 числа відповідного розрахункового періоду. Рахунок на оплату надається споживачу постачальником електронними засобами передачі інформації (електронною поштою або з використанням факсу) та у письмовій формі поштою. До оплати споживач приймає той примірник рахунку на оплату, який він отримає першим.

У разі здійснення коригування лімітів газу в бік збільшення остаточний розрахунок проводиться за фактом споживання газу до 5 числа місяця наступного за місяцем передачі газу.

У разі здійснення коригування лімітів газу в бік зменшення постачальник перераховує на рахунок споживача надмірно сплачену попередню оплату за газ до 5 числа місяця наступного за місяцем передачі газу.

Згідно п. 5.2 договору датою оплати споживачем газу є дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника.

За положеннями п. 5.4 договору в платіжних дорученнях споживач повинен обов`язково зазначати номер цього договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у споживача за цим договором, постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в попередні періоди за цим договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Згідно п. 5.5 договору звірка розрахунків здійснюється сторонами щомісячно у строк до 10 числа місяця наступного за звітним. Акти звірки складаються та надаються споживачем за формою, наданою постачальником.

Відповідно до п.п. 6.1.1 п. 6.1 договору спожива зобов`язується оплатити та прийняти газ на умовах цього договору.

В п.п. 6.3.2, 6.3.4, 6.3.6 п. 6.3 договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити газ на умовах цього договору; забезпечити поставку товару в обсязі та строки відповідно до п.п. 2.5 - 2.7 цього договору; складати акти приймання-передачі товару.

В п.п. 6.4.2 п. 6.4 договору сторони погодили, що постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар згідно умов цього договору.

За умовами п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

В п. 7.3 договору визначено, що відповідальність сторін за порушення зобов`язань по цьому договору визначається положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, іншими нормативно - правовими актами, що регулюють правовідносини, які пов`язані з такими порушеннями, та умовами цього договору.

У випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України (п.п. 10.1, 10.2 договору).

Згідно п. 12.3 договору будь-які зміни або доповнення до цього договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю сторін, що оформлюється додатковими угодами до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 13.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 в частині поставки товару, а в частині прийняття товару та здійснення розрахунків - до повного їх виконання.

В п. 13.2 договору визначено, що його дія вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна зі сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення даного договору у встановлений термін.

В розділі 14 договору наведені його додатки, а саме його невід`ємною частиною є: додаток № 1 „Найменування, адреси та коди ЕІС філій"; додаток № 2 „Обсяги закупівлі газу у 2018 році".

Так, в додатку № 1 "Найменування, адреси та коди ЕІС філій" до договору № 87-В-АМПУ-18 від 25.06.2018 р. сторонами визначені відокремлені підрозділи/філії, на які здійснюється постачання природного газу, зокрема у п. 9 вказана Ізмаїльська філія ДП "АМПУ" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту).

Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) були укладені додаткові угоди до договору купівлі-продажу № 87-В-АМПУ-18 від 25.06.2018 р., а саме додаткова угода № 1 від 24.07.2018 р., додаткова угода № 2 від 25.09.2018 р., додаткова угода № 3 від 25.10.2018 р., якими внесено зміни на ціну за 1000 куб.м газу.

17 січня 2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) була укладена додаткова угода № 4 до договору купівлі-продажу № 87-В-АМПУ-18 від 25.06.2018 р., в п. 1 якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 2.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "2.1 За цим договором у поточному році постачальник зобов`язується передати, а споживач зобов`язується оплатити та прийняти газ в обсягах відповідно до даних, наведених в додатковій угоді, що є невід`ємною частиною цього договору". В п. 2 додаткової угоди сторони визначили обсяги закупівлі природного газу на 2019 рік, а в п. 3 цієї угоди сторонами внесено зміни до п. 4.3 договору, виклавши його в наступній редакції: "4.3 При зміні законодавства, що впливає на ціну товару, зміна ціни газу узгоджується сторонами шляхом підписання додаткових угод до даного договору".

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) були укладені додаткові угоди до договору купівлі-продажу № 87-В-АМПУ-18 від 25.06.2018 р., а саме додаткова угода № 5 від 25.01.2019 р., додаткова угода № 6 від 28.02.2019 р., додаткова угода № 7 від 26.04.2019 р., якими внесено зміни на ціну за 1000 куб.м газу, додаткова угода № 8 від 24.05.2019 р., додаткова угода № 9 від 27.05.2019 р., додаткова угода № 10 від 02.07.2019 р., додаткова угода № 11 від 02.08.2019 р., додаткова угода № 12 від 01.11.2019 р., якими, крім зміни на ціну за 1000 куб.м газу, були визначені умови компенсації постачальнику вартості здійснених оплат потужності, вартості компенсації вартості замовленої споживачем потужності та додаткової компенсації.

Також 09 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) була укладена додаткова угода № 13 до договору купівлі-продажу № 87-В-АМПУ-18 від 25.06.2018 р., в п. 1 якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 2.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "2.1 За цим договором у поточному році постачальник зобов`язується передати, а споживач зобов`язується оплатити та прийняти газ в обсягах відповідно до даних, наведених в додатковій угоді, що є невід`ємною частиною цього договору". В п. 2 цієї додаткової угоди сторони визначили обсяги закупівлі природного газу на 2020 рік, зокрема на адресу Ізмаїльській філії ДП "АМПУ" в наступному розмірі (тис.куб.м): січень 2020 р. - 30; лютий 2020 р. - 27; березень 2020 р. - 15; квітень 2020 р. - 0; травень 2020 р. - 0; червень 2020 р. - 0; липень 2020 р. - 0; серпень 2020 р. - 0; вересень 2020 р. - 0; жовтень 2020 р. - 0; листопад 2020 р. - 10; грудень 2020 р. - 23; загалом - 105,00. Так, п. 3 вказаної додаткової угоди сторони вирішили внести зміни у п. 2.5 договору, виклавши його в такій редакції: "2.5. Обсяг газу та строки його поставки визначаються та узгоджуються на кожен місяць шляхом подання споживачем заявки постачальнику щодо прогнозного споживання природного газу (далі - заявка). Заявка, подається постачальнику у письмовій формі поштою або з використанням факсу та інших засобів електронного зв`язку до 12-00 години 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу.". Також п. 5 цієї угоди сторони дійшли згоди внести змін у п. 3.4 договору, виклавши його в такій редакції: "3.4 Приймання-передача газу, поставленого постачальником споживачу у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі товару". В п. 6 додаткової угоди сторони внесли зміни до п. 3.5 договору, виклавши його в такій редакції: "3.5 Акти приймання-передачі товару, визначені у пункті 3.4 цього договору, складаються споживачем за формою, наданою постачальником, до 8 (восьмого) числа місяця, наступного за звітним". Крім того, згідно п. 8 додаткової угоди сторони внесли зміни у п. 5.1 договору, виклавши третій абзац в такій редакції: "У разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення, постачальник перераховує на поточний рахунок споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 10 числа місяця наступного за місяцем передачі газу". До того ж в п. 11 цієї угоди сторонами доповнено п. 7 цього договору підпунктом 7.4.5 в такій редакції: "7.4.5 За прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, постачальник сплачує споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення".

Поряд з цим, як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) були укладені додаткові угоди до договору купівлі-продажу № 87-В-АМПУ-18 від 25.06.2018 р., а саме додаткова угода № 14 від 10.01.2020 р., додаткова угода № 15 від 30.01.2020 р., додаткова угода № 16 від 02.03.2020 р., якими внесено зміни на ціну за 1000 куб.м газу, а також визначені умови компенсації вартості замовленої споживачем потужності та додаткової компенсації.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний договір купівлі-продажу природного газу є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, ДП "АМПУ" відповідно до п. 2.5 спірного договору направляло у 2020 році електронною поштою відповідачу відповідні заявки на орієнтовну потребу філій ДП "АМПУ" з природного газу, зокрема, для потреб Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), а саме: 1) заявку на орієнтовну потребу природного газу на січень 2020 року у розмірі 25,00 тис.куб.м; 2) заявку на орієнтовну потребу природного газу на лютий 2020 року у розмірі 20,00 тис.куб.м; 3) заявку на орієнтовну потребу природного газу на березень 2020 року у розмірі 10,00 тис.куб.м.

При цьому, як з`ясовано судом, відповідачем виставлялись рахунки за передоплату природного газу за січень, лютий, березень 2020 р., а саме: 1) рахунок № 223 від 10.01.2020 р. на суму 122475,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20412,50 грн.), період споживання - січень 2020 р.; 2) рахунок № 260 від 30.01.2020 р. на суму 99799,92 грн. (в т.ч. ПДВ 16633,32 грн.), період споживання - лютий 2020 р.; 3) рахунок № 605 від 02.03.2020 р. на суму 38949,96 грн. (в т.ч. ПДВ 6491,66 грн.), період споживання - березень 2020 р.

Так, із наявної в матеріалах справи копії акту звірки, підписаного між ІФ ДП "АМПУ" та ТОВ "Газ-Оіл Гарант", вбачається, що станом на 31.12.2019 р. у позивача була наявна переплата за поставку природного газу у розмірі 47083,12 грн.

При цьому судом встановлено, що позивач здійснював оплату виставлених відповідачем рахунків щодо передоплати за природний газ, про що свідчать платіжні доручення, наявні в матеріалах справи, зокрема: № 2160 від 11.01.2020 р. на суму 75391,88 грн., № 2254 від 04.02.2020 р. на суму 63000,00 грн. та № 2409 від 06.03.2020 р. на суму 13000,00 грн.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Як з`ясовано судом, на виконання вищенаведених умов договору ТОВ "Газ-Оіл Гарант" з січня 2020 року по березень 2020 року включно було поставлено, а ДП "АМПУ" в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) прийнято природного газу в кількості 40,485 тис.куб.м. на загальну суму 192865,46 грн., у т.ч.: згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2020 р. № 11 в кількості 17,729 тис.куб.м на суму 86854,37 грн. (в т.ч. ПДВ 14475,73 грн.); згідно акту від 29.02.2020 р. № 315 в кількості 15,869 тис.куб.м на суму 79186,25 грн. (в т.ч. ПДВ 13197,71 грн.); згідно акту від 31.03.2020 р. № 555 в кількості 6,887 тис.куб.м на суму 26824,84 грн. (в т.ч. ПДВ 4470,81 грн.).

Наразі судом встановлено, що позивачем за договором № 87-В-АМПУ-18 купівлі-продажу природного газу від 05.06.2018 р. у період з січня 2020 року по березень 2020 року (включно) фактично було спожито природного газу у меншому розмірі, ніж було прогнозовано, а саме у січні 2020 року менше на 7,271 тис.куб.м. (25,00 - 17,729), у лютому 2020 року на 4,131 тис.куб.м. (20,00 - 15,869) та у березні на 3,113 тис.куб.м. (10 - 6,887).

Відповідно до абз. 3 п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 13) у разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення постачальник перераховує на поточний рахунок споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 10 числа місяця наступного за місяцем передачі газу.

Як вбачається із матеріалів справи, ДП "АМПУ" в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до ТОВ "Газ-Оіл Гарант" із вимогою від 31.07.2020 р. вих. № 1277/14-03-05/Вих/14 про повернення грошових коштів на суму 5903,81 грн., в якій заявник просив в семиденний термін з дня отримання вимоги сплатити на користь позивача 5609,54 грн. - суми надлишково сплачених коштів, 244,61 грн. пені, 49,66 грн. 3% річних. Так, вказана вимога була отримана відповідачем 12.08.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.76). Однак, відповіді на вказану вимогу відповідачем не було надано.

Таким чином, на момент розгляду справи неповернута відповідачем різниця між оплатою за прогнозований обсяг споживання природного газу та фактично спожитий природний газ за договором № 87-В-АМПУ-18 купівлі-продажу природного газу від 05.06.2018 р. становить 5609,54 грн. (151391,88 грн. сума сплаченої попередньої оплати + 47083,12 грн. сума наявної в позивача переплати за договором станом на 01.01.2020 р. - 192865,46 грн. вартість спожитого природного газу за січень-березень 2020 р.). Доказів повернення вказаної різниці відповідачем матеріали справи не містять. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано належних доказів повернення вказаної суми попередньої оплати за договором № 87-В-АМПУ-18 купівлі-продажу природного газу від 05.06.2018 р. в розмірі 5609,54 грн., суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача невиконаного зобов`язання з повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, як це передбачено п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 13).

Наразі неповернення позивачу вищевказаної суми попередньої оплати за газ за договором № 87-В-АМПУ-18 відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми попередньої оплати в розмірі 5609,54 грн.

Так, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, п.п. 7.4.5 п. 7.4 договору (в редакції додаткової угоди № 13) передбачено, що за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, постачальник сплачує споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були виконані зобов`язання за договором № 87-В-АМПУ-18 щодо повернення позивачу надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ за період з січня 2020 р. по березень 2020 р., а також те, що сторонами у договорі погоджено нарахування пені за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за неповернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ. Дослідивши та перевіривши наведений позивачем в позовній заяві розрахунок суми пені в розмірі 421,18 грн., господарський суд вважає помилковим її нарахування за період з 11.04.2020 р. по 31.10.2020 р., як такого, що здійснено з порушенням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України строку, за яким нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. За таких обставин, судом здійснено самостійний перерахунок пені із врахуванням періоду прострочення зобов`язання за приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
5609.5411.04.2020 - 23.04.20201310.0000 %0.055 %*39.85
5609.5424.04.2020 - 11.06.2020498.0000 %0.044 %*120.16
5609.5412.06.2020 - 22.07.2020416.0000 %0.033 %*75.41
5609.5423.07.2020 - 03.09.2020436.0000 %0.033 %*79.09
5609.5404.09.2020 - 11.10.2020386.0000 %0.033 %*69.89
Відтак, розмір пені за невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором № 87-В-АМПУ-18 купівлі-продажу природного газу від 05.06.2018 р. щодо повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ складає 384,39 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 109,43 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 109,43 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ та встановлено, що розрахунок інфляційних втрат було здійснено позивачем невірно, з огляду на невірно визначений сукупний індекс інфляції. Так, позивачем за період з 11.04.2020 р. по 04.12.2020 р. нараховано 112,63 грн. із застуванням сукупного індексу інфляції - 102,0, однак за даними Державної служби статистики України у вказаному періоді сукупний індекс інфляції дорівнював 103,3. Відтак, за розрахунком суду розмір інфляційних втрат з урахуванням встановленого судом сукупного індексу інфляції за весь період прострочення складає 185,11 грн. ((5609,54 грн. х 1,033) - 5609,54 грн.). В свою чергу оскільки заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем остаточно в розмірі 112,63 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню з огляду на помилки в розрахунку пені.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2089,63 грн. (6215,99 грн. х 2102,00 грн./ 6252,78 грн.).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРТ" про стягнення 6252,78 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРТ" (18002, м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 266; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ) в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, буд. 4; ) основний борг в сумі 5609/п`ять тисяч шістсот дев`ять/грн. 54 коп., пеню в розмірі 384/триста вісімдесят чотири/грн. 39 коп., 3% річних в сумі 109/сто дев`ять/грн. 43 коп., інфляційні втрати в розмірі 112/сто дванадцять/грн. 63 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2089/дві тисячі вісімдесят дев`ять/грн. 63 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРТ" відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 01 березня 2021 р.

Суддя В.С. Петров