ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/8/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "ЗІРКА"
про визнання права власності на частку у статутному капіталі
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Гулієм І.М.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року до господарського суду звернувся ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (позивач) та просив суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «ЗІРКА», ідентифікаційний код юридичної особи: 21204209 в розмірі 5925,00 внеску (гривень).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протокол загальних зборів № 4 від 28.12.2004 року, протокол загальних зборів за № 12/06/-19 від 12.06.2019 року, якими визначено перелік учасників та часток засновників кожного в статутному капіталі ТОВ НВФ"ЗІРКА".

Ухвалою суду від 05.01.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 25.01.2021 р. о 10:30, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Засідання відкладалося з 25.01.2021 по 08.02.2021. Ухвалою від 08.02.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.02.2021 р. о 10:30.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.02.2021, було задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, засідання відкладено на 03.03.2021 о 10:00.

03.03.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання (вх. 1220) представника позивача про відкладення розгляду справи, в якому зазначається, що представник позивача не може з`явитися у призначене судове засідання у зв`язку із хворобою. До заяви додано копії медичних аналізів.

В судовому засіданні 03.03.2021 представник відповідача заперечував проти клопотання позивача про відкладення судового засідання та вказував, що справу можна розглянути без участі представника позивача. Також, представник відповідача висловив заперечення проти заявлених позовних вимог.

Відповідач або його представник у судове засідання 03.03.2021 не з`явилися.

Розглядаючи клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд виходить з такого.

Ухвалою від 08.02.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.02.2021 р. о 10:30.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.02.2021, було задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою представника, засідання відкладено на 03.03.2021 о 10:00.

Таким чином, розгляд справи уже відкладався за клопотанням представника позивача. В повторному клопотанні позивачем не вказано в чому полягає неможливість направлення в судове засідання іншого представника, особисто позивача або що перешкоджає розгляду справи по суті за відсутності представника, враховуючи, що сторонами уже було подано усі докази та заяви по суті справи, які вони бажали подати і суд не повідомлявся про необхідність збирання додаткових доказів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає об`єктивних та обґрунтованих підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Окрім того, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, а одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ГПК України).

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомлення із матеріалами справи, зняття з них копії, надання доказів та заяв по суті справи, заявлення клопотань тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку, тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Звертаючись із позовом до суду ОСОБА_1 вказував, що 28.12.2004 протоколом № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004 ОСОБА_1 прийнято до складу учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА». У протоколі № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004 зазначено, що ОСОБА_2 , яка вирішила вийти зі складу учасників Товариства та передати свою частку у розмірі 25% статутного капіталу ОСОБА_1 . Також протоколом № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004, було засвідчено розмір часток і кількість голосів кожного учасника у статутному капіталі, які складають: ОСОБА_1 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 15 розмір внеску (гривень); ОСОБА_3 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 5925,00 розмір внеску (гривень); ОСОБА_4 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 5925,00 розмір внеску (гривень); ОСОБА_5 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), -5925,00 розмір внеску (гривень).

Статут ТОВ НВФ «ЗІРКА», який затверджений Протоколом № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004 у розділі 4 містить наступні відомості: «розмір вкладів і розмір часток учасників у статутному капіталі Товариства складає: ОСОБА_1 , має частку у статутному капіталі у розмірі 15,00 (п`ятнадцять) гривень, що складає 25 % статутного капіталу».

Позивач стверджував, що частка кожного із 4-х учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» складала 25 % та всі вони були та залишаються рівними у правах щодо управління товариством, не дивлячись на розмір внеску (гривень). У подальшому, з 28.12.2004 до 12.06.2019 учасники ТОВ НВФ «ЗІРКА» проводили збори, приймали рішення та вчиняли інші дії з повним розумінням та визнанням того факту, що частка кожного з них в статутному капіталі ТОВ НВФ «ЗІРКА» складає 25% та є рівною.

12.06.2019 проводилися загальні збори учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» з метою затвердження нової редакції Статуту ТОВ НВФ «ЗІРКА». У протоколі № 12/06/-19 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 12.06.2019 зазначено, що на загальних зборах учасників присутні: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зазначено, що кожен з перелічених учасників володіє 25 % (двадцятьма п`ятьма відсотками) голосів.

У Витязі від 21.10.2020 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ТОВ Науково-виробнича фірма «ЗІРКА», у пункті - Перелік засновників (учасників) юридичної особи, вказано, зокрема, ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 15,00.

За твердженням позивача, таке відображення інформації щодо розміру внеску до статутного фонду ОСОБА_1 у розмірі 15,00 грн. при тому, що його частка в статутному капіталі ТОВ НВФ «ЗІРКА» складає 25% порушує його права, як учасника ТОВ НВФ «ЗІРКА», у зв`язку з чим виникає спір щодо частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ НВФ «ЗІРКА», тому позивач звернувся до суду та просить Господарський суд Харківської області визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «ЗІРКА», ідентифікаційний код юридичної особи: 21204209 в розмірі 5925,00 внеску (гривень).

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказував, що відповідно до Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у редакції від 06.02.2018, яка діяла на момент проведення загальних зборів ТОВ НВФ «ЗІРКА» 12.06.2019 року, установчим документом товариства є статут (ст. 11). Розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України (ч. 1 ст. 12). Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства (ч. 2 ст. 12).

У зв`язку з приведення Статуту ТОВ НВФ «ЗІРКА» у відповідність із чинним законодавством, а саме Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», 12.06.2019 року були проведені загальні збори ТОВ НВФ «ЗІРКА», на яких були присутні всі учасники, в тому числі позивач ОСОБА_1 . По другому питанню учасники ТОВ НВФ «ЗІРКА», проголосувавши «ЗА» - 100%, одностайно вирішили затвердити нову редакцію Статуту ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 12.06.2019, відповідно до пункту 3.1. якого: Розмір частки Учасника Товариства у відсотках відповідає співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу Товариства.

Відповідач наголошував, що сам позивач проголосував «За» прийняття нового Статуту ТОВ НВФ «ЗІРКА» у такій редакції, тобто сам погодився ще 12.06.2019, що його розмір частки у ТОВ НВФ «ЗІРКА» відповідає співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства, а саме 15 грн до 17790 грн статутного капіталу, що становить 0,08% голосів. Статут ТОВ НВФ «ЗІРКА» у новій редакції від 12.06.2019 належним чином затверджений згідно з чинним законодавством, що підтверджується Протоколом № 12/06/-19 загальних зборів учасників товариства, справжність підписів всіх учасників засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишком В.А., та відповідні зміні внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач посилаючись на протокол зборів учасників товариств № 4 від 28.12.2004 року зазначає, що розмір його частки складав при вступі його до товариства 25% (розмір внеску 15 грн. 00 коп.) однак у самому протоколі вказано, що до ОСОБА_1 згідно протоколу зборів від ОСОБА_2 перейшло 25% без зазначення суми внеску самого учасника товариства ОСОБА_2 . Однак у інших учасників сума внеску до статутного капіталу складає 5925 грн. 00 коп. що пропорційна 25% голосів у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 порівно. Окрім цього даний факт говорить про те, що ОСОБА_1 або взагалі не зробив внесок до статутного капіталу підприємства або вніс його частково у сумі 15 грн. 00 коп., що відповідає 0.08 % голосів від суми загального розміру капіталу 17790 грн.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо інформації про ТОВ НВФ «ЗІРКА», - одним із засновників (учасників) Товариства є позивач ОСОБА_1 , Країна громадянства: Україна, Місцезнаходження: Україна, 61107, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ГОРЯНСЬКА, будинок 65, розмір внеску до статутного фонду (грн.): 15,00, що становить 0,08% голосів.

З огляду на викладене, відповідач просив суд у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції на час проведення зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» 28.12.2004) до моменту реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю кожен з учасників зобов`язаний внести до статутного фонду не менше 30 відсотків вказаного в установчих документах вкладу. Внесення до статутного фонду грошей підтверджується документами, виданими банківською установою. Учасник зобов`язаний повністю внести свій вклад не пізніше року після реєстрації товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.12.2004 протоколом № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004 ОСОБА_1 прийнято до складу учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА». У протоколі № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004 зазначено, що ОСОБА_2 , яка вирішила вийти зі складу учасників Товариства та передати свою частку у розмірі 25% статутного капіталу ОСОБА_1 . Також протоколом № 4 зборів учасників ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 28.12.2004, було засвідчено розмір часток і кількість голосів кожного учасника у статутному капіталі, які складають: ОСОБА_1 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 15 розмір внеску (гривень); ОСОБА_3 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 5925,00 розмір внеску (гривень); ОСОБА_4 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 5925,00 розмір внеску (гривень); ОСОБА_5 - 25 (частка засновників), - 25 (кількість голосів у відсотках), - 5925,00 розмір внеску (гривень).

Таким чином, номінальна вартість частки позивача в товаристві була визначена в розмірі 15 грн. Доказів внесення частки позивачем в іншому розмірі до суду не було надано.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції з подальшими змінами) якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» якщо учасник прострочив внесення вкладу чи його частини, виконавчий орган товариства має надіслати йому письмове попередження про прострочення. Якщо учасник товариства не вніс вклад для погашення заборгованості протягом наданого додаткового строку, виконавчий орган товариства має скликати загальні збори учасників, які можуть прийняти одне з таких рішень: 1) про виключення учасника товариства, який має заборгованість із внесення вкладу; 2) про зменшення статутного капіталу товариства на розмір неоплаченої частини частки учасника товариства; 3) про перерозподіл неоплаченої частки (частини частки) між іншими учасниками товариства без зміни розміру статутного капіталу товариства та сплату такої заборгованості відповідними учасниками; 4) про ліквідацію товариства.

Тобто прийняття рішень з питань перерозподілу часток учасників товариства, як чинним так і діючим на час вказаних відносин законодавством, законодавцем віднесено саме до компетенції загальних зборів товариства, а не до способу захисту порушеного права шляхом подання позову.

Беручи до уваги передбачену статтею 6 Господарського кодексу України заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, в тому числі й судів, у господарські відносини, а також врахувавши положення п. «б» ч. 4 ст. 41 та статті 51 Закону України "Про господарські товариства", ст. 15 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», суд приходить до висновку про те, що питання внесення змін до статуту товариства, у тому числі перерозподіл часток учасників товариства, є виключною компетенцією загальних зборів товариства. Відповідно, суд не може здійснювати функції учасників товариства, зокрема із прийняття рішень з питань перерозподілу часток, та зобов`язувати учасників здійснювати будь-який перерозподіл відповідно до грошових вкладів та, як наслідок, фіксувати й встановлювати за певним учасником відсоткові значення його внеску у статутному капіталі. При цьому господарські суди мають право лише перевіряти повноважність, законність та правомірність прийнятих загальними зборами товариства рішень у разі заявлення відповідної позовної вимоги.

Такі висновки були викладені і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року у справі № 927/693/17.

Як встановлено судом, 12.06.2019 року були проведені загальні збори ТОВ НВФ «ЗІРКА», на яких були присутні всі учасники, в тому числі ОСОБА_1 . По другому питанню учасники ТОВ НВФ «ЗІРКА», проголосувавши «ЗА» - 100%, одностайно вирішили затвердити нову редакцію Статуту ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 12.06.2019, відповідно до пункту 3.1. якого: Розмір частки Учасника Товариства у відсотках відповідає співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу Товариства, що також було відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ТОВ НВФ «ЗІРКА», згідно витягу з якого одним із засновників (учасників) Товариства є ОСОБА_1 , Країна громадянства: Україна, Місцезнаходження: Україна, 61107, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ГОРЯНСЬКА, будинок 65, розмір внеску до статутного фонду (грн.): 15,00, що становить 0,08% голосів.

Вказане рішення загальні збори ТОВ НВФ «ЗІРКА» є чинним та доказів його скасування до суду не було надано.

Таким чином, розмір частки позивача у ТОВ НВФ «ЗІРКА» відповідає співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства, а саме 15 грн до 17790 грн статутного капіталу, що становить 0,08% голосів, що було закріплено в Статуті ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 12.06.2019, за затвердження якого проголосували 100 % учасників Товариства (у тому числі позивач), що підтверджується протоколом загальних зборів ТОВ НВФ «ЗІРКА» від 12.06.2019.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.

З урахуванням відмови в задоволенні позову та приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "04" березня 2021 р.

Суддя Л.С. Лаврова