ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м.Дніпро Справа № 904/93/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Мицько Р.М. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №39/1-725-21 від 27.01.2021 р.;

від відповідача: Кондратенко Д.А. адвокат, довіреність №007.1 Др-278-1220 від 28.12.2020 р.;

від третьої особи: Михайлишина О.В. адвокат, довіреність №007.1 Др-74-1220 від 14.12.2020 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 (суддя Петренко І.В.) у справі № 904/93/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ" про стягнення 995487,13грн. трьох процентів річних (договір №13-118-ВТВ від 04.01.2013)

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернувся до Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" із позовом про стягнення 3% річних у сумі 995 487,13грн. у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором №13-118-ВТВ від 04.01.2013.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 у справі № 904/93/20 позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" задоволено у повному обсязі.

Суд стягнув з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 995 487,13грн. (дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста вісімдесят сім грн. 13 коп.) процентів річних; 14 932,31грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн. 31 коп.) судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач Акціонерне товариство "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.20 по справі №904/93/20, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, задовольняючи позов суд посилався на доведеність несвоєчасного виконання АТ «Дніпрогаз» грошового зобов`язання в сумі 100 931 333,53грн. за Договором, наявність якої встановлена рішенням суду в справі №904/1224/18, та на яку Позивач за період прострочення з січня 2019 року по грудень 2019 року нарахував інфляційні втрати згідно ст.625 ЦК України в сумі 995 487,13грн.

Проте, суд проігнорував заперечення АТ «Дніпрогаз», згідно яких встановлений органами влади тариф на розподіл газу є недостатнім для розрахунків з позивачем, а можливість відповідача розрахуватись за природний газ прямо залежить від затвердженого граничного допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової

Також апелянт посилається на те, що найсуттєвішим порушенням норм процесуального права є неврахування судом обставин, які вказують на відсутність предмету спору і є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, та викладені у заяві АТ «Дніпрогаз» від 24.02.2020 року №491007.2-Ск-1035-0220 про закриття провадження у справі.

Так, 10.02.2020 року АТ «Дніпрогаз» звернулось до АТ «НАК «Нафтогаз України» із заявою про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 10.02.2020 року №491007.2-Сл-720-0220, у якій заявило про повне припинення зобов`язання перед АТ «НАК «Нафтогаз України», яке виникло у справі №904/93/20 на суму 995 487,13грн. Отже, АТ «Дніпрогаз» належним чином повідомило позивача про вчинення одностороннього заліку, внаслідок якого його грошові зобов`язання перед ним у справі №904/93/20 на загальну суму 995 487,13 грн. є припиненими.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.20 по справі № 904/93/20, та прийняття нового рішення про відмову у позові.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 у справі № 904/93/20, розгляд справи призначено до розгляду на 01.03.2021 на 10 годин 00 хвилин в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок № 65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207).

Позивачем Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України»» надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ" надано пояснення щодо доводів апеляційної скарги, в яких зазначено, що суд у справі № 904/93/20 не може самостійно встановити обставини щодо наявності або відсутності прав ( обов`язків) сторін за постановою КМУ №143, оскільки питання наявності у позивача відповідного обов`язку та його виконання одночасно розглядається іншим судом Господарським судом міста Києва в справі № 910/9617/20, вказані питання безпосередньо входять до предмету позову.

Після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/9617/20, встановлені обставини матимуть преюдиціальне значення у справі, що розглядається, тому апеляційна скарга Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 у справі № 904/93/20 є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представником апелянта підтримано доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2013 між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-118-ВТВ (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов`язується передати у власність покупцю природний газ, а покупець (відповідач) зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

23.03.2018 позивач подав позовну заяву про стягнення з відповідача 100931333,53грн. основного боргу, 3437195,64грн. пені та 340124,85грн. трьох процентів річних.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 по справі №904/1224/18 позов задоволено.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 100 931 333 грн. 53 коп. заборгованості, 3 437 195 грн. 64 коп. пені за період з 03.01.2018 по 12.02.2018, 340 124 грн. 85 коп. 3% річних за період з 03.01.2018 по 12.02.2018.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 по справі №904/1224/18 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 залишено без змін.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" із позовом про стягнення 3% річних у сумі 995 487,13грн. у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором №13-118-ВТВ від 04.01.2013, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" посилався на те, що відповідач не здійснив погашення встановленої у справі №904/1224/18 заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 100 931 333,53грн., а тому з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 625 ГПК України підлягає стягненню 3% річних за період з 01.03.2019 по 30.04.2019 з простроченої суми 100 931 333,53грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство України не пов`язує припинення зобов`язання з винесенням судового рішення, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, кредитор не позбавлений права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство України не пов`язує припинення зобов`язання з винесенням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, кредитор не позбавлений права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення на користь позивача 995487,13грн. 3% річних за період з 01.03.2019 по 30.04.2019 з простроченої суми 100 931 333,53грн. у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, доводи апелянта про відсутність боргу перед позивачем внаслідок отримання ним права вимоги третьої особи до позивача та зарахування таким чином зустрічних однорідних вимог, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Таким чином, для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19.

Приписи ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України щодо можливості зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін не позбавляють іншу сторону права протиставити відповідній вимозі заперечення стосовно характеру, строку, розміру виконання зустрічного зобов`язання.

У даному випадку, позивач не визнає зобов`язань, які за твердженням відповідача, виникли у нього на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" у відповідності до заяви від 10.02.2020 року № 491007.2-Сл-720-0220 про зарахування зустрічних вимог.

З огляду на викладене господарським судом правильно встановлено, що між сторонами існує неузгодженість стосовно зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.

Тому направлення відповідачем заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не припиняє обов`язку по сплаті 3 процентів річних, оскільки не є підставою для відповідного зарахування, і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі, як вважає апелянт.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення спору у справі 910/9617/20, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із об`єктивних підстав.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, тощо.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про обставини, які мають преюдиціальне значення.

Так, з заяви відповідача вбачається, що третя особа-1 звернулася з позовною заявою до позивача, у якій просить зобов`язати позивача виконати вимоги абзацу 4 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 №143 "Питання споживання природного газу"; визнати протиправними дії позивача з повернення третій особі коригуючих актів листом від 25.04.2019 №26-3525/1.17-19; зобов`язати позивача визнати переплату третьої особи-1 на користь позивача у сумі ,16грн. за договорами купівлі-продажу природного газу та стягнути грошові кошти. Відповідач та інші оператори газорозподільної системи залучені до справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Господарським судом міста Києва 08.07.2020 відкрито провадження по справі №910/9617/20.

Відповідач вважає, що взаємозв`язок справи №910/9617/20 Господарського суду міста Києва та справи №904/93/20 Господарського суду Дніпропетровської області обґрунтовується договором відступлення права вимоги від 14.01.2020 №56А491-146-20, укладеним між відповідачем та третьою особою.

Проте, з огляду на предмет спору у даній справі та справі №910/9617/20, склад сторін, колегія суддів вважає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи №904/93/20 без вирішення іншої справи, як і наявність об`єктивних перешкод для встановлення і оцінки обставин у справі № 904/93/20.

Судова колегія зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість необхідності зупинення провадження у справі через неможливість розглянути її до вирішення іншої справи, необхідно враховувати положення статті 6 Конвенції, якою передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують. дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору на Акціонерне товариство "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ".

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 у справі № 904/93/20 - залишити без змін.

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" про зупинення провадження у справі - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.03.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі №904/93/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ", за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ".