ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 місто Дніпро Справа № 904/3096/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 (повний текст складений 04.12.2020, суддя Колісник І.І.) у справі №904/3096/20

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто", м. Дніпро

до відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення 166 222,94 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" та ОСОБА_1 на свою користь 164 574,17 грн. заборгованості за кредитом, 1 648,77 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим. що у заяві позичальника про відкриття рахунку та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена, матеріали справи не містять доказів, до яких саме Тарифів та Умов приєднався відповідач-1, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк". Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що без доказів про конкретні запропоновані відповідачу-1 Умови та правила банківських послуг, за відсутності у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, комісії, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як укладення позивачем із відповідачем-1 кредитного договору, тому відсутні правові підстави стверджувати про узгодження між сторонами строку щодо повернення кредитних коштів.

Місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження кредитування відповідача-1, які б дозволили дійти обґрунтованого висновку про заборгованість відповідача-1 у сумі, заявленій позивачем до стягнення; первинні документи щодо руху грошових коштів між сторонами позивач суду не надав; наданий позивачем до позову розрахунок заборгованості, а також банківська виписка без відображення такого руху грошових коштів, а лише з інформацією про дати "виходу кредиту на прострочку" не можуть бути такими доказами.

Також місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості з поручителя з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач-2 як поручитель надав письмову згоду на збільшення кредитного ліміту відповідача-1 з 10 000,00 грн. до 200 000 грн., а відповідно на збільшення обсягу своєї відповідальності і про такі зміни повідомлений не був. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом третім частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача-1; прийняти в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити в повному обсязі; в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що 28.05.2015 між позивачем та відповідачем-1 укладений кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із анкети-заяви та Умов. Зазначає, що підпис позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифів банку не є обов`язковою, відповідач-1, підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку від 28.05.2015, користуючись кредитними коштами, здійснюючи часткове погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Апелянт вважає помилковим посилання місцевим господарським судом на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/19, оскільки позичальником у справі №342/180/17 була фізична особа, а у справі №904/3096/20 позичальником є юридична особа.

Також апелянт не погоджується із висновком місцевого господарського суду про неподання доказів надання кредитних коштів з огляду на те, що надана до суду банківська виписка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки, всі операції за кредитною карткою та має статус первинного документу.

Апелянт вважає доведеним факт надання відповідачу-1 кредиту, у зв`язку з чим відмову у задоволенні позову вважає безпідставною.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.12.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20; розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

18.02.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Відповідач-1 погоджується із висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем надання відповідчу-1 кредиту Відповідач-1 зазначає, що банківські виписки є неналежним доказом на підтвердження надання кредитних коштів, сформовані позивачем та не містять підпису. Також відповідач-1 вважає правильним висновок місцевого господарського суду про недоведеність факту укладення кредитного договору, погодження сторонами усіх істотного його умов; наданий позивачем Витяг з Умов і Правил користування банківськими послугами не визнається відповідачем-1, не містить його підпису, їх зміст повністю залежить від волі позивача.

18.02.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Зазначає, що за умовами договору поруки №POR170 від 15.09.2015 відповідач-2 поручився за повернення відповідачем-1 кредиту у сумі 10 000,00 грн., про збільшення поруки за кредитом до 200 000,00 грн. відповідач-2 згоди не надав, тому вважає правильним висновок місцевого господарського суду про припинення поруки в силу частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Також відповідач-2 вважає, що в договорі поруки №POR170 від 15.09.2015 відсутній предмет поруки, так як зі змісту договору поруки не вбачається, яке саме основне зобов`язання забезпечене порукою.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.05.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" підписано заяву про відкриття банківського рахунку та про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та відкриття рахунку (далі - Заява), відповідно до змісту якої з її підписанням Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" погодилося з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" (далі - Умови), в тому числі з Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 28.05.2015.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

Як зазначає Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" та Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" був укладений договір банківського обслуговування від 28.05.2015, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із вищевказаної заяви та Умов.

Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" відповідно до умов договору встановлений кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг Умов, Витяг яких надано позивачем до позову (надалі - Умови), кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (пункт 3.2.1.1.3 Умов).

Згідно з пунктом 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитною ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточною рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших) (пункт 3.2.1.1.6. Умов).

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" кредитний ліміт в розмірі 200 000,00 грн.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" посилається на несвоєчасне повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" кредиту у сумі 164 574,17 грн., сплати комісії за користування кредитом у сумі 1 648,77 грн.

Предметом спору є стягнення Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" 164 574,17 грн. заборгованості за кредитом, 1 648,77 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за вих. №50528DNRBS00T від 05/05.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на поточному рахунку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт: 29.05.2015 - 0 грн., 08.04.2016 - 10 000,00 грн., 28.05.2016 - 20 000,00 грн., 28.09.2017 - 10 000,00 грн., 21.12.2017 - 0 грн., 22.03.2018 - 10 000,00 грн., 05.06.2018 - 50 000,00 грн., 12.07.2018 - 50 000,00 грн., 23.07.2018 - 10 000,00 грн., 14.08.2018 - 15 000,00 грн., 17.09.2018 - 10 000,00 грн., 21.09.2018 - 0 грн., 27.09.2018 - 10 000,00 грн., 19.10.2018 - 40 000,00 грн., 14.11.2018 - 110 000,00 грн., 11.04.2019 - 0 грн., 26.06.2019 - 100 000,00 грн., 08.07.2019 - 200 000,00 грн.

Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" надано до матеріалів справи виписки по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" за період з 26.05.2015 по 04.05.2020, які свідчать про отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" кредитних коштів у межах встановленого ліміту.

Згідно з наданими Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" за період з 26.05.2015 по 04.05.2020 та розрахунком заборгованості за договором №б/н від 28.05.2015, заборгованість за кредитом складає 164 574,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом складає 1 648,77 грн.

Місцевим господарським судом зазначено, що у заявах позичальника про відкриття рахунку та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг процентна ставка не вказана.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості з кредиту та комісії за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.05.2015, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів Банку, які розміщені на сайті://privatbank.ua.

Як зазначено місцевим господарським судом, матеріали справи не містять доказів, до яких саме Тарифів та Умов приєднався відповідач-1, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк". Підпису відповідача-1 на долученому до позову позивачем Витягу немає. Не подано позивачем також і електронних доказів, які б підтверджували приєднання відповідача-1 саме до тієї редакції Умов та правил надання банківських послуг, паперова копія, яких долучена до позову.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк".

За таких обставин та без доказів про конкретні запропоновані відповідачу-1 Умови та правила банківських послуг, за відсутності у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, комісії, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як укладення позивачем із відповідачем-1 кредитного договору.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.

Відповідно до частин першої та другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача-1 з вимогою про повернення кредитних коштів. Наявний у справі акт звірки до уваги відхилено місцевим господарським судом з огляду на те, що він не є вимогою про сплату та складений в односторонньому порядку позивачем без підпису відповідача-1. Докази надсилання цього акта на адресу останнього відсутні.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відсутні правові підстави стверджувати про узгодження між сторонами строку щодо повернення кредитних коштів; що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження кредитування відповідача-1, які б дозволили дійти обґрунтованого висновку про заборгованість відповідача-1 у сумі, заявленій позивачем до стягнення. Первинні документи щодо руху грошових коштів між сторонами позивач суду не надав. Долучений позивачем до позову розрахунок заборгованості, а також банківська виписка без відображення такого руху грошових коштів, а лише з інформацією про дати "виходу кредиту на прострочку" не можуть бути такими доказами.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду та зазначає, що 28.05.2015 між позивачем та відповідачем-1 укладений кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із анкети-заяви та Умов. На думку апелянта, підпис позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифів банку не є обов`язковою, відповідач-1, підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку від 28.05.2015, користуючись кредитними коштами, здійснюючи часткове погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Також апелянт не погоджується із висновком місцевого господарського суду про ненадання доказів надання кредитних коштів з огляду на те, що надана до суду банківська виписка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки, всі операції за кредитною карткою та має статус первинного документу.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Матеріалами справи підтверджується факт підписання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 28.05.2015, яка не містить умов про сплату комісії банку її розмір, порядок сплати.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено взаємного узгодження банком і відповідачем розміру, строків та порядку сплати процентів, пені та комісії за користування кредитом, оскільки у заяві на відкриття рахунку від 28.05.2015 не визначено розміру відсотків, пені, комісії, тобто відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі та порядку, що визначені позивачем. Зі змісту поданого позивачем Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" не можливо встановити, що це саме ті Умови та правила надання банківських послуг, на які погодився відповідач при підписанні заяви від 28.05.2015.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Заявляючи про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом, позивач посилається на розділ 3.2.1.4 Умов та правил на підтвердження своїх доводів позивачем надано Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг".

Між тим, роздруківка із сайту Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила.

За таких обставин є правильним висновок місцевого господарського суду, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28.05.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09.06.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про відкриття поточного рахунку домовленості позивача та відповідача-1 про сплату комісії, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем-1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд зазначає, що надані Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Апеляційний господарський суд погоджується із застосуванням до спірних правовідносин правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки вказану правову позицію застосовано місцевим господарським судом з урахуванням правил надання оцінки всім доказам та доводам, наведеними сторонами відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

При цьому апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта щодо безпідставності відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по кредиту у сумі 164 574,17 грн.

Так, у справі №342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству Комерційному банку "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" кредитних коштів від Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", наявність заборгованості по кредиту у сумі 164 574,17 грн., апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" у сумі 164 574,17 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20 також відмовлено у задоволенні позову про стягнення солідарно 164 574,17 грн. заборгованості за кредитом та 1 648,77 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом з поручителя ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга не містить доводів щодо відмови у стягненні заборгованості по кредиту з поручителя (відповідача-2), вимоги в апеляційній скарзі стосуються лише відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача-1.

За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 164 574,17 грн. заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги про безпідставність відмови у задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 164 574,17 грн. заборгованості.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 164 574,17 грн. заборгованості з прийняттям нового рішення в цій частині про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 164 574,17 грн. заборгованості.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20 скасувати в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 164 574,17 грн. заборгованості, 2 081,15 грн. судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 164 574,17 грн. заборгованості, 2 081,15 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3096/20 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" 3 121,72 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 01.03.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі №904/3096/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї ухвали на електронну адресу (згідно з наявною в матеріалах справи інформацією) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" ().

Про прийняття постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі №904/3096/20 повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто", ОСОБА_1 шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду.