Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1048/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Горлова М.В. - ордер ЖТ № 37786 від 15.10.2020;

від відповідача: Довгалюк Р.М. - довіреність №007-165-1220 від 30.12.2020;

присутній: Стахов А.О. - довіреність від 03.11.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Околіти Олександра Валеріовича

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

про визнання протиправними та скасування акта про порушення та рішення комісії

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить:

- визнати протиправним та скасувати акт про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.29020, винесений АТ "Житомиргаз" відносно ФОП Околіти Олександра Валерійовича;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу від 25.06.2020, винесене АТ "Житомиргаз", що оформлене протоколом №25/06-20, в частині задоволення акта про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020; здійснення перерахунку розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, направлення акта-розрахунку відносно ФОП Околіти Олександра Валерійовича.

Ухвалою від 07.09.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Околіти Олександра Валерійовича суд залишив без руху та надав час для усунення виявлених у заяві недоліків.

Ухвалою від 23.09.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 21.10.2020.

Ухвалою від 13.10.2020 суд задоволив клопотання представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" від 08.10.2020 про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 21.10.2020 суд відклав підготовче засідання на 19.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. у відпустці з 16.11.2020 по 23.11.2020, справа №906/1048/20, призначена на 19.11.2020 о 12 год. 00 хв., в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 24.11.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та призначив підготовче засідання на 22.12.2020 о 12:00.

Ухвалою від 22.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/1048/20 до судового розгляду по суті на 14.01.2021.

Ухвалою від 14.01.2021 суд відклав розгляд справи по суті на 26.01.2021.

Ухвалою від 26.01.2021 суд відклав розгляд справи по суті на 10.02.2021 та викликав у судове засідання для допиту свідка - начальника відділу інспектування АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 10.02.2021 здійснено допит свідка, оглянуто лічильник газу №00177613 та оголошено перерву в судовому засіданні до 23.02.2021.

В судовому засіданні 23.02.2021 представник позивача просила суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача позовні вимоги та стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечував. Звертав увагу суду, що позивач не вказав у попередньому розрахунку суму витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви позивач вказав, що є фізичною особою - підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність, серед іншого, за адресою: м. Бердичів, вул. Здоров`я, буд. 2, за якою до 25.06.2020 був споживачем природного газу відповідно до Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.01.2016.

Пояснив, що 14.05.2020 за вказаною адресою відповідач провів перевірку стану обліку природного газу, яка відбувалась за відсутності уповноваженого представника ФОП Околіти О.В. За результатами перевірки складено Акт перевірки стану обліку природного газу від 14.05.2020, яким встановлено, серед іншого, що "відбитки тавра на заводській пломбі нечіткі та наявні тріщини на оглядовому склі рахівного механізму з обох сторін", та Акт про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020, згідно якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем - Розділ XI глава 2, п. 1 пп. 3 "несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ)", а саме виявлено "нечіткі відбитки тавра заводської пломби та наявні тріщини на оглядовому склі з обох боків рахівного механізму".

22.05.2020, як вказав позивач, також за відсутності споживача або його представника, відповідач склав Акт демонтажу, згідно з яким лічильник газу було демонтовано, опломбовано в пакет і залишено споживачу, а також складено протокол направлення на експертизу.

Зазначив, що 14.07.2020 засобами поштового зв`язку отримав акти-розрахунки від 25.06.2020 та рахунки на оплату від 03.07.2020 на загальну суму 62558,39 грн, які були здійснені відповідно до рішення комісії АТ "Житомиргаз" з розгляду актів про порушення, що оформлене протоколом № 25/06-20 від 25.06.2020.

Позивач вважає, що зсилання відповідача на порушення, передбачене пп. 3 п.1 гл. 2 розд.ХІ КГС є невірним, оскільки вказаною нормою передбачено обов`язкову умову для застосування вказаного пункту, а саме - викривлення показників споживання природного газу. Водночас, як зазначає позивач, такого викривлення показників не було і не могло бути, оскільки тривалий час позивач не користувався природним газом, у зв`язку з відсутністю такої необхідності. Наявності даної обставини відповідачем при складенні акта про порушення встановлено не було. Про тривале невикористання лічильника газу, на думку позивача, свідчить також акт перевірки стану обліку природного газу від 09.12.2019 № 31064, в якому у графі "перевірка роботи лічильника на мінімальній витраті" представник АТ "Житомиргаз" зазначив "не користуються". Вважає, що "тріщина на оглядовому склі" та "нечіткий відбиток тавра" не можуть свідчить про умисне та протиправне втручання в роботу лічильника газу, адже такі "порушення" технічно ніяк не пов`язуються із будь-якою можливістю змінити показники лічильника.

Зауважив, що норми КГС розмежовують терміни "пошкодження лічильника газу" та "несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу" з огляду на те, що такі терміни не є тотожними, а відповідач в даному випадку мав би встановити не лише наявність пошкоджень, а і сам факт наявності такого втручання з викривленням показників споживання природного газу.

Вказав, що згідно попередніх Актів перевірок від 14.05.2020, від 22.05.2020, та в самому протоколі щодо направлення засобів вимірювальної техніки на позачергову (експертну) повірку, експертизу від 22.05.2020, в графі "наявність/відсутність механічних пошкоджень лічильника" відповідач зазначив про відсутність пошкоджень.

Наголосив на тому, що всупереч КГС, перевірка проводилась відповідачем за відсутністю позивача або будь-якої уповноваженої ним особи, оскільки зазначена в складених відповідачем документах ОСОБА_2 не є уповноваженою позивачем особою та не мала права діяти від його імені.

За вказаного, зсилаючись на п. 8 гл. 5 розд. ХІ КГС, вважає, що акт про порушення є недійсним, оскільки складений з грубим порушенням правил.

Звертає увагу суду не те, що розгляд акта про порушення здійснювався комісією у його відсутність та відсутність його уповноваженого представника, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду акта, внаслідок чого не мав можливості надати власні пояснення та заперечення. Пояснив, що на адвокатський запит відповідач надав копію листа від 22.06.2020 про виклик на засідання комісії, яке мало відбутись 25.06.2020, однак, поштових документів, з яких би вбачалась дата відправки позивачу вказаного листа, не надано.

Також позивач вважає, що п. 6 гл.10 розділу Х Кодексу у даних правовідносинах не підлягає застосуванню, оскільки всупереч КГС, зняття лічильника газу та складання відповідного акта демонтажу та протоколу про направлення на експертизу також відбувалось у відсутність споживача або ним уповноваженого представника. За вказаного, на думку позивача, неможливо стверджувати про те, що сторони погодили споживача відповідальним за доставлення лічильника газу на експертизу, що є порушення КГС. Зауважив, що всупереч КГС, відповідачем не було зазначено дату та орієнтовний час проведення експертизи, контактний телефон особи оператора ГРМ, дату останньої повірки ЗВТ.

Також позивач вказав, що у зв`язку із запровадженням на території України карантину, був позбавлений можливості доставити лічильник на експертизу, що безумовно пов`язувалось з особистою явкою позивача та тривалим знаходженням в місцях масового скупчення людей та об`єктивними ризиками для життя та здоров`я. вказану обставину позивач вважає поважною причиною, що унеможливлює доставлення лічильника на експертизу.

Додатково у відповіді на відзив (а.с. 121-127) та додаткових поясненнях (а.с. 191-193), зсилаючись на правові позиції Верховного суду, вказав, що п. 6 гл.10 розділу Х Кодексу у даних правовідносинах не підлягає застосуванню, оскільки абз. 2 ч. 6 гл. 9 розд. Х КГС передбачено, що позачергова чи експертна повірка ЗВТ може бути ініційована, коли між сторонами виникає сумнів щодо результатів вимірювання об`єму природного газу та/або метрологічних характеристик комерційного ВОГ чи його складових, за домовленістю сторін або за ініціативою однієї зі сторін. Вважає, що відповідачу необхідно було встановити факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а також факт викривлення даних обліку природного газу, внаслідок втручання в конструкцію лічильника. Вважає, що нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу, здійснені оператором ГРМ не є збитками, а є платою за поставлений природний газ. Оскільки позивач, в період, за який здійснено нарахування, фактично не споживав природний газ, стверджує, що викривлення показників не могло бути.

Відповідач, згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 59-62), позовні вимоги заперечив. Надав пояснення стосовно проведеної перевірки та вказав, що наявність вищевказаних ознак втручання в роботу ЗВТ додатково підтверджується показаннями свідка ОСОБА_1 , яка була присутня при перевірці, інший присутній при перевірці працівник АТ "Житомиргаз", перебуває на стаціонарному лікуванні. Вважає, що ОСОБА_2 не може вважатись неуповноваженою особою, оскільки представляла інтереси позивача у правовідносинах з відповідачем як до, так і після перевірки.

Зсилаючись на абз. 5 ч. 2 гл. 10 розд.Х КГС зауважив, що законодавець передбачив два шляхи визначення відповідального за доставку засобу вимірювальної техніки на експертизу: за домовленістю сторін та за рішенням оператора ГРМ.

Пояснив, що 23.06.2020 позивачу направлявся лист №10002.21-Сл-7314-0620, яким його запрошено на засідання комісії з розгляду актів про порушення 25.06.2020 орієнтовно о 13:55.

Враховуючи, що позивач не доставив лічильник газу 2319181 на експертизу і такі дії, згідно з п. 6 гл.10 розд.Х КГС, є автоматичним підтвердженням підозр стосовно втручання в його роботу, Комісією АТ "Житомиргаз" було задоволено акт про порушення №ЖЖ-3.2.-31 від 14.05.2020, а також змінено режим нарахування, а саме визначено об`єм необлікованого природного газу згідно з п. 1 гл.4 розд.ХІ КГС.

Також відповідач навів підстави та детальний розрахунок необлікованого об`єму природного газу, здійсненого Комісією з розгляду Актів.

Додатково, у запереченнях щодо відповіді на відзив (а.с. 135-139), вказав, що відповідальною особою за доставку лічильника було визначено позивача, про що зазначено у протоколі. Зсилаючись на п. 6 гл. 5 розд.Х КГС, вказав, що у разі незгоди з порушенням, визначеним в акті про порушення, або із місцем проведення, визначеним у протоколі про направлення на експертизу, позивач не був позбавлений можливості направити лічильник газу для проведення експертизи до будь-якого іншого суб`єкта експертної діяльності.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Правовідносини сторін регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494 (далі - КГС) та умовами Типового Договору, до якого позивач приєднався 01.01.2016, шляхом подання відповідної заяви (а.с. 14).

Відповідно до абз. 1,2 п. 2. гл. 9 розд.Х КГС, перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом. Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.

Як встановлено судом, 14.05.2020 працівниками АТ "Житомиргаз" Кузьмич В.В. та ОСОБА_3 , у присутності бухгалтера позивача Пахолівецької А.С, здійснено планову перевірку ВОГ ФОП Околіта О.В., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що зафіксовано в акті перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником №6003 (а.с. 16). Згідно вказаного акта, в результаті перевірки встановлено, що відбитки тавра на заводській пломбі нечіткі та наявні тріщини на оглядовому склі рахівного механізму з обох сторін, складено акт про порушення. Для усунення порушення необхідно забезпечити доступ до зняття лічильника на експертизу. Альтернативне опалення відсутнє. Про дату комісії буде повідомлено додатково. Вказаний акт підписано представниками АТ "Житомиргаз" В.В. Кузьмич та С.М. Зіновчук. Вказано, що представник споживача А.С. Пахолівецька А.С. від підпису відмовилась.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт про порушення від 14.05.2020 №ЖЖ-32-31 (а.с. 17), у якому зазначено про встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме Розділу ХІ гл.2 п. 1 ст. 3 "несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ), а саме-виявлено нечіткі відбитки тавра заводської пломби та наявні тріщини на оглядовому склі з обох боків рахівного механізму.

У п.3 вказаного акта зафіксовано показання лічильника №2319181, тип Самгаз G4 2003р на дату його складання - 00177,61 м. куб.

Згідно пункту 5 Акта, за виявленими порушеннями споживачу необхідно забезпечити доступ до зняття лічильника на експертизу. Також у пунктах 7,8 вказано, що до останнього додається акт перевірки №6003, фотофіксація; про дату комісії буде повідомлено додатково.

Представник споживача А.С. Пахолівецька А.С. від підпису Акту про порушення відмовилась.

Слід зазначити, що при огляді в судовому засіданні, наданого представником позивача лічильника №2319181, тип Самгаз G4 2003р, судом було встановлено достовірність зазначених в Актах пошкоджень.

Також судом встановлено, що 22.05.2020 представником АТ "Житомиргаз" складено Акт демонтажу ЛГ (а.с. 18), з якого вбачається, що механічні пошкодження лічильника відсутні, а врезультаті перевірки встановлено, що лічильник газу демонтовано, опламбовано в пакет і залишено споживачу, встановлено лічильник з підм.фонду:самгазG4 2005р. №2616392 (RS-2001-1сА) з показниками: 14609,5 м.3 і опломбовано пломбою R27867121.

22.05.2020 працівниками АТ "Житомиргаз" складено протокол щодо направлення засобів вимірювальної техніки на експертизу (а.с. 19), у якому вказано, що лічильник газу демонтовано і опломбовано в пакет під пломбу R27867121. Вказано, що споживачу необхідно доставити лічильник на проведення експертизи, що проходить за адресою м. Житомир, вул. Селецька, 33 а, кожного вівторка і четверга з 10:00 до 12:00.

Аналізуючи вищевказане, суд враховує таке.

За п.п. 3 п. 1 гл.2 Розділу ХІ КГС, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно пп.37 п.4 гл. 1 розд. І Кодексу газорозподільних систем (визначення термінів), несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Відповідно до абз. 3 ч.7 гл.9 розд.Х КГС, при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

Згідно з абз. 5 ч.2 гл.10 розд.Х КГС, сторона, відповідальна за доставку ЗВТ та/або пломби, визначається за домовленістю сторін (в іншому разі - Оператором ГРМ). Сторона, відповідальна за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу, персонально відповідає за цілісність пломби, встановленої на пакеті (тарі).

Саме у зв`язку із виявленим втручанням в роботу ЗВТ, працівниками АТ "Житомиргаз" було здійснено демонтаж лічильника газу №2319181 та складено протокол щодо направлення лічильника на експертизу, оскільки без її проведення не можливо встановити, чи мало наслідком виявлене пошкодження те, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковувалася (обліковувалася частково чи з порушенням законодавства), та чи мали місце інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Тому доводи позивача щодо не встановлення відповідачем викривлення показників споживання природного газу є безпідставними, оскільки саме з метою їх встановлення чи спростування ЗВТ направлявся на експертизу.

Відповідно до п. 1 гл. 10 розд. Х КГС, якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до абз.4 ч.2 гл. 10 розд. Х КГС, експертиза ЗВТ та/або пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складання протоколу (крім випадку проведення експертизи ЗВТ та/або пломби суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).

Згідно із п.6 гл.10 розд.Х КГС, якщо при обстеженні пакувального пакета (тари) виявляється факт пошкодження пломби, встановленої на пакувальному пакеті (тарі), або пакувальний пакет з пломбою/ЗВТ не буде своєчасно доставлений відповідальною стороною на експертизу, а відповідальною стороною за його доставку на експертизу був визначений:

- оператор ГРМ - об`єм розподіленого природного газу на період відсутності ЗВТ розраховується за середньодобовими (для неповної доби - за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічні періоди споживання природного газу незалежно від висновків експертизи ЗВТ (у разі її проведення), а при направленні на експертизу пломби - перерахунки та нарахування за таких обставин не проводяться;

- споживач (суб`єкт ринку природного газу) - факт пошкодження пломби або недоставка на експертизу пакувального пакета має розглядатися як підтвердження фактів (підозр), визначених у протоколі, з відповідними наслідками, передбаченими цим Кодексом.

За вказаного, оскільки відповідальною стороною за доставку лічильника на експертизу було визначено позивача, а останній не здійснив таку доставку лічильника, порушення, зафіксовані в Акті про порушення №ЖЖ-32-31 від 14.05.2020, а саме, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ), були розцінені відповідачем як підтвердження фактів (підозр), вказаних в акті, з відповідними наслідками, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, суд також враховує п. 6 гл. 5 розд. ХІ КГС, згідно якого у разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) із зафіксованим в акті про порушення порушенням, яке стосується пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора), пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання), він може вимагати проведення їх експертизи чи позачергової або експертної повірки у порядку, визначеному цим Кодексом. У такому разі в акті про порушення робиться відповідний запис, при цьому представник Оператора ГРМ здійснює заходи щодо пакування пошкодженої пломби та/або лічильника газу (ЗВТ) та складає відповідний акт про направлення їх на експертизу чи позачергову або експертну повірку. До отримання їх результатів нарахування, передбачені цим Кодексом, не застосовуються.

За вказаного, позивач не був позбавлений можливості направити лічильник газу для проведення експертизи до будь якого іншого суб`єкта експертної діяльності, що спростовує його твердження в цій частині.

Разом з тим, враховуючи, що позивач стверджує, що перевірка, всупереч КГС, проводилась за його відсутності, або відсутності уповноваженого представника, а вказана в актах ОСОБА_2 не є уповноваженою особою, суд враховує таке.

Так, у Акті перевірки та Акті про порушення від 14.05.2020 (а.с. 16-17), працівниками АТ "Житомиргаз" вказано, що перевірка проводилась за участі представника споживача - бухгалтера ОСОБА_2 .

Те, що ОСОБА_2 працює бухгалтером у позивача, останній не заперечував.

Згідно заяви свідка (а.с. 67) ОСОБА_1 було повідомлено, про те, що:

- 14.05.2020 нею та провідним фахівцем з фінансово-економічної безпеки АТ "Житомиргаз" Зіновчуком С.М. здійснено перевірку вузла обліку газу, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

- приміщення (офіс) знаходиться на першому полупідвальному поверсі. Доступ до приміщення де знаходився засіб вимірювальної техніки (лічильник марки "Самгаз" № 2319181 тип "0-4") був наданий ОСОБА_2 , що представилась бухгалтером ФОП Околіта О.В.;

- вподальшому за участі ОСОБА_2 було здійснено огляд лічильника марки "Самгаз" № 2319181, за результатами огляду якого було виявлено, що на захисному склі з обох сторін відлікового механізму наявні тріщини;

- відбитки тавра на пломбах заводу- виробника були нечіткими, а тому неможливо було перевірити їхню належність саме до лічильника марки "Самгаз" № 2319181;

- при обстежені приміщення альтернативне опалення було відсутнє;

- в результаті перевірки, в присутності ОСОБА_2 , було складено акт перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником № 6003 від 14.05.2020 та акт про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020;

- зі змістом даних документів було ознайомлено представника споживача Пахолівецьку А.С., від підпису яких остання відмовилась, що зафіксовано під відеозапис ОСОБА_4 на мобільний телефон;

- дане приміщення також облаштоване камерами відеозапису, якими теж паралельно проводився запис перевірки;

- додатково, ОСОБА_2 було роз`ясненно необхідність в подальшому забезпечити доступ для працівників АТ "Житомиргаз", щодо демонтажу лічильника з наступним його направленням на експертизу.

Вказані обставини свідок ОСОБА_1 підтвердила в судовому засіданні 10.02.2Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, й інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюють такими засобами : 1) письмовими, речовими й електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Оскільки заява свідка - ОСОБА_1 оформлена із дотриманням ст.87, 88 ГПК України, не суперечить іншим доказам, не викликає у суду сумнів щодо її змісту, достовірності чи повноти, тому приймається судом в якості належного доказу викладених у ній обставин щодо проведення 14.05.2020 перевірки на об`єкті позивача за участю бухгалтера ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що перебування на об`єкті позивача особи, яка має доступ до закритих приміщень позивача, допустила представників відповідача на об`єкт для проведення перевірки, не може вважатися неуповноваженою особою.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 17.02.2020 у справі №906/941/18.

За вказаного, суд дійшов висновку, що перевірку здійснено у присутності уповноваженої особи, оскільки саме остання допустила перевіряючих до об`єкта перевірки.

Водночас, стосовно вимоги визнати протиправним та скасувати акт про порушення №ЖЖ-3.2-31 від 15.05.2020, суд враховує таке.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Разом з тим, обраний позивачем у даній справі спосіб захисту його прав, у цій частині, не буде «ефективним» у контексті ст. 13 Конвенції через відсутність механізму відновлення, поновлення порушеного, на думку позивача, права, оскільки заявлена ним вимога не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Крім того, суд зазначає, що порушені, невизнані або оспорювані права можуть бути захищені і у спосіб, не визначений законом або договором, однак такий спосіб захисту має бути у будь-якому випадку ефективним, тобто спрямованим на реальний захист та відновлення порушеного права.

Окаржуваний позивачем акт може бути визнаний як доказ із наданням їм відповідної оцінки судом під час вирішення спору, зокрема щодо оскарження рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у справах №522/12901/17, №800/559/17, №9901/152/18, №9901/497/18, №910/17955/17, а також постанові Верховного Суду у справі №909/1050/17.

З огляду на викладене, складений працівниками АТ "Житомиргаз" Акт про порушення №ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020 є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення перевірки, тому оскарження лише факту складення такого акту, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав та не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

За вказаного суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування Акта про порушення №ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020 є неналежним способом захисту порушеного права та не сприяє ефективному відновленню такого порушеного права, тому у цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу від 25.06.2020, винесене АТ "Житомиргаз", що оформлене протоколом №25/06-20, в частині задоволення акта про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020; здійснення перерахунку розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, направлення акта-розрахунку відносно ФОП Околіти Олександра Валерійовича, суд враховує таке.

Перш за все суд вважає за доцільне зауважити, що розцінює вірним визначене позивачем формулювання вимоги в цій частині, зважаючи на необхідність ідентифікації оскаржуваного рішення Комісії, оскільки з наданого до справи витягу з протоколу №25/06-20 вбачається, що на вказаному засіданні приймалося ряд рішень щодо різних суб`єктів господарювання, результати яких оформлені одним протоколом.

Відповідно до п. 8 глави 5 Розділу ХІ КГС, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає:

1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення;

2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення;

3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Однак, всупереч наведеному, акт про порушення №ЖЖ-3.2.-31 від 14.05.2020 (а.с .17) не містить дати та орієнтовного часу проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення, а також контактного телефону особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Акт перевірки містить лише відмітку про те, що про дату комісії буде повідомлено додатково.

Судом встановлено, що 25.06.2020 відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу, оформлене протоколом №25/06-20 (а.с. 21).

Із вказаного протоколу вбачається, що комісією АТ "Житомиргаз" було задоволено Акт про порушення №ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020, та визначено об`єм необлікованого природного газу згідно п. 1 гл. 4 розділу ХІ КГС.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що засідання комісії відбувалось без участі споживача - ФОП Околіта О.В., або його представника.

Суд враховує, що відповідно до п. 10 гл. 5 розділу ХІ КГС, споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

Однак, як було встановлено судом, лише 23.06.2020 відповідач направив на адресу позивача лист №10002.21-Сл-7314-0620 про засідання комісії з розгляду актів, яке мало відбутися 25.06.2020. В якості доказу направлення вказаного листа позивач надав лише фіскальний чек від 23.06.2020 та список №2713 згрупованих відправлень листів рекомендованих.

Доказів отримання вказаного листа позивачем матеріали справи не містять. При цьому позивач заперечував факт його отримання до дати засідання Комісії.

Суд враховує, що відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" затверджено Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень. Зокрема, згідно вказаних нормативів, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; ...де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Тобто, враховуючи зазначені нормативи та направлення АТ "Житомиргаз" повідомлення про засідання комісії лише 23.06.2020, позивач не міг вчасно бути повідомлений про засідання комісії з розгляду акту про порушення, що позбавило його права брати участь у засіданні комісії, надавати відповідні заперечення та пояснення.

Суд також враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 №270 (зі змінами і доповненнями) передбачено, що розрахунковим документом, який підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п. 59, 61 зазначеної Постанови, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разi приймання внутрiшнiх поштових вiдправлень з оголошеною цiннiстю з описом вкладення бланк опису заповнюється вiдправником у двох примiрниках. Працiвник поштового зв`язку повинен перевiрити вiдповiднiсть вкладення опису, розписатися на обох його примiрниках i проставити вiдбиток календарного штемпеля. Один примiрник опису вкладається до поштового вiдправлення, другий видається вiдправниковi. На примiрнику опису, що видається вiдправниковi, працiвник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового вiдправлення.

З вищенаведеного вбачається, що належним доказом відправлення документів є опис вкладень у поштовий конверт та документ, який підтверджує надання поштових послуг, зокрема, касовий чек, розрахункова квитанція тощо. Аналогічний висновок містить постанова ВГСУ від 13 червня 2017 у справі № 910/12852/16.

За вказаного, суд вважає, що позивач не був повідомлений про засідання комісії з розгляду актів, яке відбулося 25.06.2020, що є грубим порушенням його прав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ст. 15, 16 ЦК України, ст.20 ГК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

При цьому, суд враховує, що за ч. 2 ст. 5 ГПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд враховує, що п. 10 ч.1 ст. 20 ГПК України передбачає судовий порядок вирішення спору щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності.

З врахуванням викладеного, вжите у позовній вимозі сполучення слів "визнати протиправним" по суті є вимогою встановити факт, що має юридичне значення, і оцінку цій вимозі суд надав в мотивувальній частині цього рішення. Відповідно у резолютивній частині рішення суду сполучення слів "визнати протиправним" судом не вживається та не змінює правової суті висновку суду про задоволення позову у цій частині повністю.

Отже, позовна вимога про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу від 25.06.2020, винесене АТ "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ід. код 03344071), що оформлене протоколом №25/06-20, в частині задоволення акта про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020, здійснення перерахунку розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, направлення акту - розрахунку відносно ФОП Околіти Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1 ), відповідає способу захисту порушеного права, гарантує його захист, та, за встановлених у справі обставин, підлягає задоволенню. Також суд враховує, що оскільки під час засідання комісії з розгляду актів розглядався не один акт про порушення, тому, таким чином позивач ідентифікував рішення комісії, прийняте саме щодо нього.

Що стосується заявлених позивачем 23919,00грн грн витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, крім витрат по сплаті судового збору, позивач вказав витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги. При цьому зазначив, що точну суму та розрахунок вказаних витрат буде зазначено у відповідному процесуальному порядку в ході розгляду справи, оскільки такий розрахунок на час подання позовної заяви сформувати неможливо, у зв`язку з неможливістю достеменно їх спрогнозувати.

В процесі розгляду справи, 26.01.2021 позивачем було подано клопотання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 23919,00грн (а.с. 174-180).

Відповідач заперечував щодо визначених позивачем витрат на правничу допомогу, зсилаючись на те, що позивач не вказав у попередньому розрахунку суму витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії №257 від 09.04.1999 (а.с. 108), витяг з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с. 109) копія посвідчення адвоката України (а.с .110), ордер на надання правничої (правової допомоги) ФОП Околіта О.В. Горовою М.В. Саме як адвокат Горова М.В. здійснювала представництво позивача у даній справі.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

Матеріали справи містять Угоду про надання правової допомоги від 15.10.2020 (а.с. 107), згідно якої адвокат Горлова М.В. та ФОП Околіта О.В. уклали дану угоду про надання правової допомоги в питаннях щодо представництва інтересів клієнта в спорі з АТ "Житомиргаз" в рамках судової справи №906/1048/20, яка перебуває на розгляді Господарського суду Житомирської області.

Матеріали справи містять також Договір №2107/20-1 від 21.07.2020 (а.с. 176-179) про надання правової допомоги, згідно п. 1.1. якого адвокат Горлова М.В. та ФОП Околіта О.В. (клієнт) погодили, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним Договором.

Правова допомога надається для ініціювання та комплексного супроводу судової справи стосовно скасування правових підстав для донарахування Клієнту плати за необлікований об`єм природного газу, що здійснено АТ "Житомиргаз" на підставі акту про порушення №ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020, включаючи збір додаткових доказів (у разі такої потреби), підготовку та подання позовної заяви та всіх інших необхідних процесуальних документів та вчинення інших необхідних дій, а також представництво інтересів клієнта в рамках даної судової справи в судах всіх інстанцій (п. 1.2. Договору).

За п. 1.3. Договору, додатковий обсяг правової допомоги може бути визначений сторонами додатковою угодою до даного договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, за виконання роботи, що передбачена умовами цього договору, клієнт сплачує суму, в розмірі, порядку та строки, що буде визначений сторонами у відповідному розрахунку, який буде складено в ході надання правової допомоги.

Матеріали справи містять розрахунок витрат на правову допомогу за договором про надання правової допомоги по ФОП Околіта О.В. (а.с. 180), в якому сторонами визначено детальний опис наданої послуги, дату її надання, кількість затраченої години та її вартість. Так, згідно вказаного разрахунку:

- за ознайомлення та вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та стратегії ведення справи визначено у розмірі 4723,00грн;

- за направлення адвокатського запиту для отримання документів, необхідних при поданні позову - 2361,50грн;

- за підготовку позовної заяви про визнання протиправиними та скасування акту порушення та рішення комісії - 7084,50грн;

- за підготовку та подання відповіді на відзив - 3750,00грн;

- за представництво інтересів позивача на судовому засіданні по розгляду справи по суті - 6000,00грн.

Отже, вказаним розрахунком по наданню правничої допомоги наведено вартість, кількість витрачених годин та складові наданих адвокатом Горловою М.В. послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У ч. 2. ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4-6 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, для визначення суми гонорару, яка підлягає відшкодуванню, має бути встановлено, що такі витрати пов`язані з розглядом справи, були необхідними та фактично понесені, а їх розмір є розумним та виправданим.

Оцінивши заявлені до стягнення витрати, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, визначений договором розмір гонорару за кожну процесуальну дію, зокрема, враховуючи характер виконаних та відображених в розрахунку витрат дій, суд вважає їх розмір помірним, а самі дії необхідними для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи.

Суд також враховує категорію та складність справи, а також об`єм поданих процесуальних документів представником позивача.

Судом також враховано, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічний висновок міститься у постанові ОПВС від 03.10.2020 у справі № 922/445/19.

Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23919,00 грн є обґрунтованими, пов`язаними з розглядом даної справи та співмірними.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а відповідно до п. 3 ч.4 ст.129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягає 11959,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Околіти Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ід. код 03344071) задовольнити частково.

2. Скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу від 25.06.2020, винесене АТ "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ід. код 03344071), що оформлене протоколом №25/06-20, в частині задоволення акта про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020, здійснення перерахунку розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, направлення акту - розрахунку відносно ФОП Околіти Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1 ).

3. В частині вимоги про визнання протиправним та скасування акта про порушення № ЖЖ-3.2-31 від 14.05.2020, винесеного АТ "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ід. код 03344071) відносно ФОП Околіти Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1 ) відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"(10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ід. код 03344071) на користь Фізичної особи - підприємця Околіти Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1 ):

- 2102,00 грн судового збору;

- 11959,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.03.21

Суддя Вельмакіна Т.М.

1- до справи;

2,3 - сторонам (рек.).