ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02 березня 2021 року м.Тернопіль Справа №921/790/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув заяву без номеру від 24.02.2021 (вх.№1699 від 01.032021) Фізичної особи-підприємця Гущенкової Тетяни Валентиніви, м.Львів

про забезпечення доказів

у справі

за позовом: фізичної особи-підприємця Гущенкової Тетяни Валентинівни, м.Львів

до відповідача-1: Тернопільського обласного благодійного фонду ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА, м.Тернопіль

відповідача-2: Громадської організації ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Тернопільського нотаріального округу Федірко Галини Миронівни, м.Тернопіль

про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

за участю представників:

позивача: Гущенков Є.В., адвокат, ордер серії ЛВ №179862 від 07.12.2020;

відповідачів: не з`явилися;

третьої особи: не з`явився.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Позивач - Фізична особа-підприємець Гущенкова Тетяна Валентинівна, м.Львів, звернувся 16.12.2020 (згідно накладної на поштове відправлення №436) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільського обласного благодійного фонду ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА, м.Тернопіль, Громадської організації ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА, м.Тернопіль, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., м.Тернопіль, про:

- визнання недійсним договору дарування №1339 від 18.09.2020, укладеного між відповідачами та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., згідно якого на користь відповідача-2 відчужено об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 0) - комплекс дитячого оздоровчого табору ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальною площею 3346,1м2, що знаходиться в м. Теребовля по вул. Застіноцька, 84;

- скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. №54143773 від 18.09.2020 про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності Громадської організації Товариство Християнських Сімей Християнська Родина на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 0, а саме: комплекс дитячого оздоровчого табору Орлятко, загальною площею 3346,1м2.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що факт укладення оспорюваного договору дарування, згідно якого безоплатно передано відповідачу-2 єдине нерухоме майно, що належало відповідачу-1, свідчить про вчинення останнім дій, спрямованих на уникнення виконання рішення господарського суду від 11.08.2014 у справі №921/573/14-г/10, стягувачем за яким є позивач. Відтак, підприємець стверджує, що оскаржуваний договір та реєстраційні дії, вчинені на його підставі, порушують майнові права позивача щодо можливості реального виконання судового рішення, а також свідчать про недобросовісність та зловживання відповідачем-1 своїми правами.

Розгляд справи, згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2020 про відкриття провадження здійснюється за правилами загального позовного провадження; призначене на 21.01.2021 підготовче засідання, з урахуванням клопотання позивача без номеру від 05.01.2021 (вх.№106 від 11.01.2021), відкладалося на 02.02.2021, а згодом на 16.02.2021, в якому оголошувалася перерва до 02.03.2021.

25.02.2021 (згідно накладної на поштове відправлення №60) Фізична особа-підприємця Гущенкова Тетяна Валентинівна звернулася до господарського суду в порядку ст.ст.110, 111 ГПК України із заявою без номеру від 24.02.2021 (вх.№1699 від 01.03.2021) про забезпечення доказів шляхом витребування у третьої особи у справі, а саме документів, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем-2: Протоколу загальних зборів Тернопільського обласного благодійного фонду «Християнська родина» №6 від 14.09.2021; довіреності від 18.09.2021 за реєстровим №1337, згідно якої Громадська організація ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА уповноважила ОСОБА_1 на укладення спірного правочину; Протоколу загальних зборів Громадської організації ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА №43від 14.09.2021; документу, який підтверджує оцінку об`єкта дарування у сумі 1132920,00грн; квитанцію про сплату Громадською організацією ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА державного мита для нотаріального посвідчення спірного договору дарування.

Заява обґрунтовується з посиланням на виконання приватним нотаріусом Федірко Г.М. лише частково вимог ухвали суду від 02.02.2021 про витребування доказів, адже з тексту оскаржуваного договору вбачається, що документами, на підставі яких була здійснена державна реєстрація права владності є: Протокол загальних зборів Тернопільського обласного благодійного фонду «Християнська родина» №6 від 14.09.2021; довіреність від 18.09.2021 за реєстровим №1337, згідно якої Громадська організація ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА уповноважила ОСОБА_1 на укладення спірного правочину; Протоколу загальних зборів Громадської організації ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА №43від 14.09.2021; документ, який підтверджує оцінку об`єкта дарування у сумі 1132920,00грн; квитанція про сплату Громадською організацією ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА державного мита для нотаріального посвідчення спірного договору дарування. Наводить обставини, які підтверджують дані документи. За твердженнями позивача відсутність вказаних документів у матеріалах справи є наслідком систематичного невиконання ухвал суду про витребування доказів нотаріусом Федірко Г.М. Стверджує, що відсутність вищезазначених документів у матеріалах справи унеможливить встановити істотні обставини у справі та перевірити їх належними та допустимими доказами.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення доказів, з`ясувавши підстави її подання, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами 1-3 статті 110 Господарського процесуального кодексу України суд, за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, за змістом вказаних норм процесуального закону, обґрунтованим є вжиття судом заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Тобто, заходи забезпечення доказів вживаються судом з метою збереження доказів, на які посилається заявник, та запобігання неможливості та/або утрудненню подання таких доказів до суду в майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції.

Відповідно до пунктів 4-6 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Таким чином, механізм забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів, адже призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Натомість стаття 111 ГПК України покладає на заінтересовану особу обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За своєю правовою природою подана позивачем заява про забезпечення доказів є заявою про витребування доказів, що є одним із способів забезпечення доказів, передбачених ч.2 ст.110 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що судом в порядку ст. 81 ГПК України було задоволено клопотання позивача б/н від 16.12.2020 про витребування доказів у третьої особи - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Галини Миронівни, а саме: шляхом подання належним чином засвідченої копії договору дарування №1339 від 18.09.2020, укладеного між Тернопільським обласним благодійним фондом ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА та Громадською організацією ТОВАРИСТВО ХРИСТИЯНСЬКИХ СІМЕЙ ХРИСТИЯНСЬКА РОДИНА, про що винесено ухвалу 23.12.2020 з посиланням на приписи ст. 81 ГПК України.

Також ухвалою суду від 02.02.2021, на котру посилається заявник в заяві про забезпечення доказів, судом застосовано захід процесуального примусу в порядку ст. 132 ГПК України, який передбачений за неподання доказів, витребуваних судом, або ухилення від вчинення відповідних дій у вигляді попередження. Дана ухвала прийнята судом за результатами розгляду клопотання позивача від 27.01.2021 про постановлення окремої ухвали відносно третьої особи, котра ґрунтувалася на невиконанні приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. вимог ухвали господарського суду Тернопільської області від 23.12.2020 про витребування доказів, відтак, ухвала від 02.02.2021 за своїм змістом та процесуальною наповненістю не є ухвалою, прийнятою судом в порядку ст. 81 ГПК України, адже така ухвала вже прийнята судом 23 грудня 2020 року. Даною ухвалою (від 02.02.2021) звернуто увагу на бездіяльність особи, яка зобов`язана на вимогу суду (в даному випадку - ухвали суду від 23.12.2020) вчинити певні дії - надати витребувані судом документи у визначений строк або повідомити про причини неможливості їх подання.

Інших ухвал про витребування доказів судом не приймалося. В ухвалах про відкладення підготовчого засідання судом запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті позову, та, зокрема третю особу документи, на підставі яких прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, в тому числі копію договору дарування №1339 від 18.09.2020.

10.02.2021 приватним нотаріусом Федірко Г.М. згідно супровідного листа №18/010-16від 09.02.2021 (вх.№1196) надано копії документів: оспорюваного договору дарування від 18.09.2020, Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2020, квитанції від 18.09.2020 про сплату 126,00грн та 84,00грн адміністративного збору.

Суд звертає увагу заявника, що забезпечення доказів шляхом їх витребування, хоча і спрямоване на забезпечення права особи довести свої вимоги у майбутньому, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів у порядку статей 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки може бути вжите судом у випадку наявності у заявника підстав, які визнані судом обґрунтованими, припускати, що докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Як зазначалося вище, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних обставинах.

Всупереч вищенаведеним положенням чинного процесуального закону, заявник у поданій суду заяві не обґрунтував необхідності забезпечення доказів, а саме у заяві не наведено об`єктивних обставин, на підставі яких заявник вважає, що зазначені ним у заяві докази можуть бути втрачені або їх подання стане згодом неможливим або утрудненим; не зазначено та не надано доказів на підтвердження реальної можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом, адже відповідні документи нотаріального діловодства знаходяться в матеріалах реєстраційної справи приватного нотаріуса Федірко Г.М., забезпечення їх надійного зберігання протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності є обов`язком приватного нотаріуса, що передбачено розділом 14 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 р. за № 1318/18613.

За змістом поданої позивачем заяви слідує, що доводи, викладені у заяві про забезпечення доказів, фактично зводяться до неповного виконання приватним нотаріусом Федірко Г.М. вимог суду, наведених в ухвалі від 02.02.2021 про повторне витребування доказів.

Отримання неповної інформації чи додаткового переліку документів, які позивач вважає необхідними для підтвердження тих чи інших обставин, що стосуються предмету доказування у господарському спору, не є беззаперечним та прямим свідченням того, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Жодної іншої обставини на підтвердження того, що витребувані докази не буде збережено в майбутньому, заявником не наведено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Гущенкової Т.В. про забезпечення доказів.

В підготовчому засіданні 02.03.2021 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст.ст.4, 46, 80, 110-113, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номеру від 24.02.2021 (вх.№1689 від 01.03.2021) фізичної особи-підприємця Гущенкової Тетяни Валентинівни, м.Львів, про забезпечення доказів у справі №921/790/20 шляхом витребування у приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Галини Миронівни м.Тернопіль, документів, а саме: Протоколу загальних зборів відповідача-1 за № 6 від 14.09.2020, довіреності від 18.09.2020 за реєстровим №1337, протоколу загальних зборів відповідача-2 за № 43 від 14.09.2020, документу про оцінку об`єкта дарування та доказу на підтвердження сплати відповідачем-2 державного мита для нотаріального посвідчення договору дарування, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України після її складення та підписання, може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.255-257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 05.03.2021.

Суддя Н.О. Андрусик