ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. Справа№ 910/20679/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі Островерхій В.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Іскра»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021

у справі №910/20679/20 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Іскра»

до відповідачів: 1. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

2. Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Кільченський Беріг»

2. Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

3. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Іскра» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - відповідач 2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кільченський Беріг» (далі - третя особа 1), Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - третя особа 2), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа 3) про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання №81 від 27.04.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №618, в частині, що стосується права вимоги за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №777 від 30.12.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кільчевський Беріг» та договору купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави суб`єктів господарювання №81-1 від 27.04.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №619, в частині, що стосується права вимоги за Іпотечним договором від 30.12.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Іскра» та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №782.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні правочини підлягають визнанню недійсними на підставі ст.ст. 203, 205 Цивільного кодексу України, як такі, що суперечать закону та такі, що укладені ПАТ «Український професійний банк» за відсутності обсягу цивільної дієздатності.

Також Приватне акціонерне товариство «Іскра» подало до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо нерухомого майна згідно з наведеним нижче переліком: 1. нежиле приміщення, критий тік літ. «А-1», площею 989,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-е; 2. комплекс для сушіння та вчинення зерна на базі зерносушарки STRAHL FR 35003, площею 632,7 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-в; 3. нежиле приміщення, кормоцех літ. «А-1», площею 212,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-г; 4. нежиле приміщення, кафе літ. «А-1», площею 506,1 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-а; 5. нежиле приміщення, корівник чотирьохрядний під літ. «А-1», площею 1 691,6 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-а; 6. нежиле приміщення, критий тік під літ. «А-1», площею 3 381,9 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-д; 7. нежиле приміщення, автогараж під літ. «А-1», площею 1 468,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-б; 8. нежиле приміщення, корівник чотирьохрядний під літ. «А-1», площею 1 866,3 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-б; 9. нежиле приміщення, корівник чотирьохрядний під літ. «А», площею 2 245,1 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-в; 10. нежиле приміщення, контора літ. «А» загальною площею 246,0 кв.м, гараж літ. «Б» загальною площею 192,8 кв.м, площа 438,8 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 6-а; 11. нежиле приміщення, крита площадка під літ. «А-1», площею 438,8 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-д; 12. нежиле приміщення, вагова під літ. «А-1», площею 92,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с.Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-е; 13. нежиле приміщення, гараж реммайстерня літ. «А-1», площею 1 609,6 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с.Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-г; 14. нежиле приміщення, телятник під літ. «А-1», площею 193,9 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-а; 15. нежиле приміщення, пилорама «А-1», площею 277,4 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-г; 16. нежиле приміщення, мехмайстерня літ. «А-1», площею 326,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-в; 17. нежиле приміщення, зерносклад під літ. «А-1», площею 1 513,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 2-а; 18. нежиле приміщення, склад посівних матеріалів під літ. «А-1», площею 816,0 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що 09.10.2020 на адресу заявника надійшла вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івестохіллс Веста» від 02.10.2020 про усунення порушення зобов`язань щодо сплати 80 942 267,35 грн кредитної заборгованості, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івестохіллс Веста» стверджувало про те, що Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк» відступило йому право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кільченський Беріг» за основним кредитним зобов`язанням та до Приватного акціонерного товариства «Іскра» за Іпотечним договором.

Таким чином, у ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» наявний намір задовольнити вимоги за рахунок майна, яке у 2013 році було передано позивачем в іпотеку ПАТ «Український професійний банк». Як стало відомо позивачу, станом на сьогоднішній день з боку ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» вчиняються дії, які спрямовані на незаконне відчуження нерухомого майна, що належить ПрАТ «Іскра», що в свою чергу, свідчить про наявність реальної загрози настання обставин, що можуть істотно ускладнити ефективний захист порушення прав і законних інтересів ПрАТ «Іскра» у разі задоволенні позову у даній справи.

Крім того, у випадку, якщо до набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позовних вимог ПрАТ «Іскра» у даній справі буде проведено державну реєстрацію речових прав ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на нерухоме майно, що належить ПрАТ «Іскра» і у подальшому право власності буде відчужене на користь будь-якої третьої особи, то ефективне поновлення порушених прав ПрАТ «Іскра» буде неможливим до моменту, допоки подальша державна реєстрація не буде скасована, в позивач буде змушений звертатися з новим позовом про скасування подальшої державної реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Іскра» про забезпечення позову відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Іскра» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Іскра» про забезпечення позову. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо нерухомого майна згідно з наведеним нижче переліком: 1. нежиле приміщення, критий тік літ. «А-1», площею 989,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-е; 2. комплекс для сушіння та вчинення зерна на базі зерносушарки STRAHL FR 35003, площею 632,7 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-в; 3. нежиле приміщення, кормоцех літ. «А-1», площею 212,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-г; 4. нежиле приміщення, кафе літ. «А-1», площею 506,1 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-а; 5. нежиле приміщення, корівник чотирьохрядний під літ. «А-1», площею 1 691,6 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-а; 6. нежиле приміщення, критий тік під літ. «А-1», площею 3 381,9 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-д; 7. нежиле приміщення, автогараж під літ. «А-1», площею 1 468,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-б; 8. нежиле приміщення, корівник чотирьохрядний під літ. «А-1», площею 1 866,3 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-б; 9. нежиле приміщення, корівник чотирьохрядний під літ. «А», площею 2 245,1 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 1-в; 10. нежиле приміщення, контора літ. «А» загальною площею 246,0 кв.м, гараж літ. «Б» загальною площею 192,8 кв.м, площа 438,8 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 6-а; 11. нежиле приміщення, крита площадка під літ. «А-1», площею 438,8 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-д; 12. нежиле приміщення, вагова під літ. «А-1», площею 92,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с.Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-е; 13. нежиле приміщення, гараж реммайстерня літ. «А-1», площею 1 609,6 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с.Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-г; 14. нежиле приміщення, телятник під літ. «А-1», площею 193,9 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2-а; 15. нежиле приміщення, пилорама «А-1», площею 277,4 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-г; 16. нежиле приміщення, мехмайстерня літ. «А-1», площею 326,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 10-в; 17. нежиле приміщення, зерносклад під літ. «А-1», площею 1 513,2 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленка, буд. 2-а; 18. нежиле приміщення, склад посівних матеріалів під літ. «А-1», площею 816,0 кв.м, за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Басівка, вул. Першотравнева, буд. 2.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви позивачем було надано необхідні докази. Крім того, місцевий господарський суд внаслідок формального підходу до розгляду заяви про забезпечення позову відмовив у задоволені заяви позивача, чим порушив приписи ч. 2 ст. 136, п. 4 ч. 1 ст. 137, ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач посилається на те, що 09.10.2020 на його адресу надійшла вимога ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» від 02.10.2020 про усунення порушення зобов`язань, в якій останнє стверджувало про те, що ПАТ «Український професійний банк» відступив йому право вимоги до ТОВ «Кільчевський Беріг» за основним (кредитним) зобов`язанням та до ПрАТ «Іскра» за Іпотечним договором. ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» вимагало сплатити 80 942 267,35 грн кредитної заборгованості ТОВ «Кільчевський Беріг» та одночасно з посиланням на приписи ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» повідомило про свій намір задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на нерухоме майно ПрАТ «Іскра», яке у 2013 році було передано в іпотеку, або шляхом укладення договору купівлі-продажу цього майна з будь-якою особою, що виявить бажання його придбати.

Крім того, з посиланням на приписи ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач вважає, що заявлені заходи забезпечення позову є необхідними, оскільки у разі задоволення позовних вимог ефективне поновлення порушених прав ПрАТ «Іскра» буде неможливим допоки подальша державна реєстрація не буде скасована.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Іскра» у справі №910/20679/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 у справі №910/20679/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ІСКРА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.02.2021 о 11:50. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, заперечення, пояснення до 19.02.2021.

Відповідачі та треті особи своїм правом не скористались, відзив на апеляційну скаргу, у встановлений судом строк не надали, що не є перешкодою для перегляду рішення (ухвали) відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач 1 та треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно ст. 120 ГПК України.

За статтею 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно відмітки про причини повернення на поштових повідомленнях №№160, 178, 127 ПАТ «Український професійний банк» та ПАТ «Банк Михайлівський» відсутні за вказаною адресою, отже в силу приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала відповідачу-1 та третій особі-2 вручена 12.02.2021, 10.02.2021 та 08.02.2021 відповідно.

Третя особа-1 та третя особа - 2 про час та місце розгляду справи №910/20679/20 повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про отримання на поштових повідомленнях №№143, 119.

Представник позивача у судовому засіданні 23.02.2021 підтримав доводи, наведені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Іскра» про забезпечення позову.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 23.02.2021 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали оскарження, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає наступне. 09.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулося до боржника - ТОВ «Кальчевський Беріг» та Іпотекодавця - ПП «Іскра» із вимогою №412/02-1-2 від 02.10.2020 про погашення заборгованості у розмірі 80 942 267,35 грн, яка виникла на підставі Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №777 від 30.12.2013. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» повідомило боржника та Іпотекодавця про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги кредитор на підставі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» має намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем, що виявить бажання придбати предмет іпотеки, у відповідності до Іпотечного договору.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №910/12661/19.

Об`єднана палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення якого не вимагається примусове виконання, то в цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи те, що предметом спору є визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання №81 від 27.04.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №618, в частині, що стосується права вимоги за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №777 від 30.12.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кільчевський Беріг» та договору купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави суб`єктів господарювання №81-1 від 27.04.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №619, в частині, що стосується права вимоги за Іпотечним договором від 30.12.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Іскра» та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №782, наслідки недійсності вказаних правочинів встановлені ст. 216 Цивільного кодексу України у разі визнання їх недійсними в судовому порядку, а тому невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо нерухомого майна згідно наведеного позивачем переліку не зумовить ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вищевикладене спростовує посилання апелянта на ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в обґрунтування заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням вищевикладеного, що відповідає приписам ст. 136, п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Беллет проти Франції» Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що наведені позивачем доводи в апеляційній скарзі не свідчать про наявність підстав для забезпечення позову у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 прийнято з дотриманням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Іскра» задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, ухвалу про відмову у забезпеченні позову після її перегляду в апеляційному порядку не може бути оскаржено в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Іскра» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/20679/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції відповідно до ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.03.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова