ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 922/2528/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

помічник судді, що здійснює повноваження секретаря судового засідання, - Погиба Н. В.,

розглянувши касаційні скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради на постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 (колегія суддів: Гетьман Р.А., Дучал Н. М., Склярук О. І.) у справі

за позовом Фірми «Ікар-бізнес» - Товариства з обмеженою відповідальністю та Фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Харківської міської ради, про захист права власності шляхом визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди,

за участю представників:

позивача - 1 - не з`явилися,

позивача - 2 - не з`явилися,

відповідача - Лагутіна І. В.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2020 року Фірма «Ікар-бізнес» - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Ікар-бізнес») та Фізична особа-підприємець Савченко Юлія Олександрівна (далі - ФОП Савченко Ю. О.) звернулися до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Харківської міської ради, про визнання протиправними дій відповідача щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 та стягнення з КП «Харківські теплові мережі» на користь Фірми «Ікар-бізнес» і ФОП Савченко Ю. О. матеріальної шкоди у заявлених розмірах.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

2. Позивачі є власниками нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1

3. 03.10.2013 вони отримали попередження про необхідність демонтажу належного їм на праві власності торгівельного павільйону, про що виконавчий комітет Харківської міської ради 02.10.2013 ухвалив рішення № 605 про звільнення території від безхазяйного майна та самовільно розміщених об`єктів, у тому числі від павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, розташованого за вказаною адресою.

4. У період з 14 по 20.11.2013 належний позивачам об`єкт нерухомості повністю демонтовано.

5. 20.03.2014 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення у справі № 922/123/14, залишене без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 та Вищого господарського суду України від 06.08.2014, за позовом Фірми «Ікар-бізнес» та ФОП Савченко Ю. О. до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області та Харківської міської ради, яким визнано недійсним рішення від 02.10.2013 № 605 про примусовий демонтаж будівлі за вказаною адресою, скасовано рішення в частині включення її до переліку самовільно розміщених об`єктів, від яких звільняється територія міста, та виключено цю будівлю з переліку самовільно розташованих об`єктів.

6. На підставі ухвали Московського районного суду від 27.02.2017 слідчим Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області 01.03.2017 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 194 Кримінального кодексу України (фактом умисного знищення майна, що завдало шкоду в особливо великих розмірах). Згодом постановою від 23.03.2017 перекваліфіковано подію правопорушення на частину другу статті 364 цього ж Кодексу. Зазначено, що знесення будівлі відбулося не на підставі рішення виконкому Харківської міської ради, а задля усунення наслідків аварії, якої, як стверджує Фірма «Ікар-бізнес», насправді не було.

7. У вересні 2017 року Савченко Ю. О., оскаржуючи рішення та дії суб`єктів владних повноважень, звернулася до Московського районного суду міста Харкова з позовом до КП «Харківські теплові мережі», Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, адміністрації Московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, Харківської міської ради, в якому просила визнати: відсутність компетенції у відповідачів щодо складання акта обстеження від 14.11.2013; відсутність компетенції у КП «Харківські теплові мережі» на видачу акта-припису від 13.11.2013; нечинним і протиправним складений відповідачами акт обстеження від 14.11.2013, яким установлено неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі; нечинним і протиправним акт-припис КП «Харківські теплові мережі» від 13.11.2013, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості; протиправними дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1

8. 05.06.2018 Московський районний суд міста Харкова ухвалою у справі № 643/11941/17, залишеною без змін постановами Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 та Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019, провадження в адміністративній справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з тим, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради щодо знесення цієї будівлі можуть бути оскаржені Савченко Ю. О. в порядку цивільного судочинства.

9. У серпні 2017 року Фірма «Ікар-бізнес» звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом.

10. 31.08.2017 Харківський окружний адміністративний суд ухвалою у справі № 820/3713/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2017, відмовив у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 на тій підставі, що такі вимоги не можуть бути предметом розгляду в адміністративному суді. Фірмі «Ікар-бізнес» роз`яснено її право на звернення з такими вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.

11. 13.03.2019 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову, якою змінила мотивувальні частини цих судових рішень, зазначивши, що з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин цей спір належить розглядати в порядку господарського судочинства, а не в порядку цивільного судочинства, як зазначено судами попередніх інстанцій.

12. У травні 2019 року Фірма «Ікар-бізнес» звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до КП «Харківські теплові мережі» про визнання недійсним акта-припису від 13.11.2013, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості, та протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1

13. 22.08.2019 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення у справі № 922/1301/19 про відмову у задоволенні позову, установив при цьому наявність факту існування аварії та проведення відповідачем у період з 14 по 21.11.2013 робіт задля усунення її наслідків. Указав, що дії відповідача не можуть бути визнані неправомірними, оскільки спрямовувалися на ліквідацію наслідків аварії та запобігання виникненню надзвичайної ситуації. Крім того, позовні вимоги Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1 не призводять до забезпечення ефективного захисту прав.

14. 18.11.2019 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував це рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі й ухвалив в цій частині нове рішення, яким визнав протиправними дії КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

15. 17.06.2020 Верховний Суд ухвалив постанову, якою скасував постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі, змінив рішення Господарського суду Харківської області від 22.08.2019 в цій частині, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Зазначив при цьому, що Фірма «Ікар-бізнес» фактично прагне захистити своє право власності, посилаючись на знищення належного їй на праві власності майна. Саме в цьому полягає її майновий інтерес, за захистом якого вона звернулась до суду. Однак належним способом захисту її прав та інтересів відповідає позовна вимога про відшкодування завданої їй майнової шкоди, оскільки судове рішення про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 не призведе до відновлення порушеного права позивача, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності. Суд касаційної інстанції зазначив, що протиправність дій юридичної особи є однією зі складових, яка підлягає доказуванню в процесі розгляду справи про відшкодування шкоди і не може бути самостійною позовною вимогою у спорі щодо захисту права власності. Тому Верховний Суд відмовив в позові з інших підстав, зокрема неефективності обраного позивачем способу захисту права власності.

16. У зв`язку з наведеним позивачі звернулися з позовом до господарського суду, заявивши вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо знесення вказаної будівлі та про відшкодування шкоди, завданої демонтажем цієї будівлі.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

17. 05.11.2020 Господарський суд Харківської області постановив ухвалу, якою на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) закрив провадження у справі в частині позовних вимог ФОП Савченко Ю. О. про стягнення з КП «Харківські теплові мережі» заявленого розміру матеріальної шкоди і роз`яснив, що такі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства за суб`єктним складом. Послався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 643/11941/17, згідно з якими Велика Палата Верховного Суду зазначила, що між Савченко Ю. О. та КП «Харківські теплові мережі» не виникло відносин влади та підпорядкування, в яких останнє виконувало би владно-управлінські функції стосовно Савченко Ю. О., тому дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради щодо знесення нежитлової будівлі можуть бути оскаржені Савченко Ю. О. в порядку цивільного судочинства.

18. 12.11.2020 цей же місцевий господарський суд постановив ухвалу, якою провадження у справі в частині позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вищевказаної будівлі закрив на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з тим, що є рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а в частині позовних вимог ФОП Савченко Ю. О. про визнання протиправними таких же дій КП «Харківські теплові мережі» закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої цієї ж статті і роз`яснив ФОП Савченко Ю. О., що її позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

19. Закриваючи на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України провадження в частині позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі за вищевказаною адресою, суд першої інстанції послався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 922/1301/19. Указав, що склад сторін, предмет і підстави позову в частині позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі у справі № 922/2528/20 та у справі № 922/1301/19 є тотожними.

20. З аналогічних підстав, викладених в ухвалі Господарського суду Харківської області від 05.11.2020, місцевий господарський суд закрив провадження щодо вимог ФОП Савченко Ю. О. про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» про знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1, тобто у зв`язку з тим, що її вимоги не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

21. 17.12.2020 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанови, якими скасував ухвали Господарського суду Харківської області від 05 та від 12.11.2020, а матеріали справи № 922/2528/20 направив до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

22. Переглядаючи в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, Східний апеляційний господарський суд указав на помилковість висновків місцевого господарського суду, який послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.12.2019 у справі № 643/11941/17, на тій підставі, що вони зроблені Великою Палатою Верховного Суду в адміністративному процесі, в якому Савченко Ю. О. оскаржувала рішення та дії суб`єктів владних повноважень як фізична особа, тому цей висновок не може застосовуватись у господарській справі, в якій Савченко Ю. О. захищає порушені права як суб`єкт господарювання. Також суд апеляційної інстанції зазначив про те, що до фізичної особи-підприємця треба застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Норми цивільного законодавства необхідно брати до уваги, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб`єкта, та повною мірою врегульовується нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). При цьому суд встановив, що до основного виду підприємницької діяльності Савченко Ю. О. належить: роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (основний); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; організування інших видів відпочинку та розваг. На АДРЕСА_1 знаходиться нежитлова будівля - павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, що свідчить про те, що вказана нерухомість має статус комерційної. Доказів зворотнього не надано. При цьому суд зазначив, що посилання відповідача на факт придбання нежитлової будівлі саме фізичною особою не свідчать про зміну правового режиму майна. Фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України). Отримання Савченко Ю. О. згоди від чоловіка на купівлю/продаж відповідного майна не свідчить про неможливість використання вказаного майна у підприємницькій діяльності.

23. Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції від 12.11.2020, Східний апеляційний господарський суд додатково вказав на помилковість висновків місцевого господарського суду про те, що обставини справ № 922/2528/20 та № 922/1301/19 є тотожними. У справі, що розглядається, позовна вимога про визнання протиправними дій заявлена разом із вимогою про стягнення матеріальної шкоди, тоді як у справі № 922/1301/19 така ж позовна вимога заявлялася з вимогами, які свідчать про захист права власності. Тобто предмети позовів не є тотожними. Саме з огляду на предмет позову (захист прав власності) у справі № 922/1301/19 Верховним Судом зроблено висновок про неефективність позовної вимоги про визнання протиправними дій.

24. Отже, суд апеляційної інстанції вказав, що, незважаючи на тотожність суб`єктного складу, існує лише часткова тотожність предмета та підстав позовів у цих справах, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі суперечить положенням пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України. Крім того, суд першої інстанції належним чином не з`ясував наявності всіх обставин, необхідних для закриття провадження, передбачених пунктом 2 частини першої статті 175 ГПК України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі № 922/2528/20 на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України щодо позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» про знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1.

Короткий зміст доводів та вимог касаційних скарг

25. Харківська міська рада у касаційній скарзі просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2020, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 залишити в силі.

26. Посилається на те, що позовні вимоги Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дії КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1, що є предметом розгляду у справі № 922/2528/20, та її ж позовні вимоги, які були предметом розгляду у справі № 922/1301/19, з урахуванням складу сторін, предмета та підстав позову є тотожними. Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/1301/19 зробив категоричний висновок про те, що пред`явлення такої позовної вимоги, як визнання протиправними дій є виключно етапом процесу встановлення складу цивільного правопорушення та не може бути самостійною позовною вимогою у спорі щодо захисту права власності. Тому Харківська міська рада вважає, що суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі № 922/2528/20 на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України щодо позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дії КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі на тій підставі, що є рішення, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

27. Також скаржник зазначив про наявність підстав для закриття провадження в частині позовних вимог обох позивачів - Фірми «Ікар-бізнес» та ФОП Савченко Ю. О. про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, оскільки така позовна вимога взагалі не підлягає розгляду в судах.

28. КП «Харківські теплові мережі» у касаційних скаргах просить скасувати постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2020, а ухвали Господарського суду Харківської області від 05 та від 12.11.2020 залишити в силі.

29. Посилається на те, що суд апеляційної інстанцій не встановив факту використання ФОП Савченко Ю. О. у своїй підприємницькій діяльності будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 і не послався при цьому на жоден доказ, який би підтверджував таке використання. Висновок суду про те, що вказана нерухомість має статус комерційної є припущенням, оскільки наявні у справі документи, в яких згадується характеристика об`єкта «приміщення для дрібно-роздрібної торгівлі», датовані в період 1999 - 2005 років, тобто задовго до придбання об`єкта Савченко Ю. О. Тому вважає, що відсутні докази, які би пов`язували спірні приміщення з підприємницькою діяльністю ФОП Савченко Ю. О. У відзиві на позов, запереченнях і поясненнях відповідача порушувалося питання про відсутність доказів того, що такі приміщення використовувались у господарській діяльності ФОП Савченко Ю. О., проте судом застосовано концепцію негативного доказування, що призвело до порушення принципу змагальності сторін. Також вважає, що судом апеляційної інстанції порушено принцип правової визначеності при оцінці постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.19.2019 у справі № 643/11941/17, в якій, як вважає скаржник, вирішено питання про юрисдикцію спору між Савченко Ю. О. та КП «Харківські теплові мережі».

30. Доводи КП «Харківські теплові мережі» у касаційній скарзі щодо правильності закриття судом першої інстанції провадження у справі № 922/2528/20 на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України щодо позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дії КП «Харківські теплові мережі» про знесення вказаної будівлі у зв`язку з тим, що є рішення, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є аналогічними доводам, наведеним Харківською міською радою у своїй касаційній скарзі.

31. КП «Харківські теплові мережі» також посилається на те, що частиною другою статтею 16 ЦК України встановлено спосіб захисту у формі визнання незаконними дій виключно щодо дій вичерпного кола осіб, до яких комунальне підприємство не входить, тому вважає, що апеляційним господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права та відповідно порушено норми пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

32. Додатковим доводом КП «Харківські теплові мережі» є те, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки тому, що позовна вимога обох позивачів про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі спрямована на оцінку обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні № 0001375, яке перебуває на стадії судового розгляду. Така позовна вимога не захищає та не поновлює права позивачів, а висувається ними лише з метою створення певної преюдиції для кримінального провадження за рахунок господарського суду, що недопустимо з огляду на завдання господарського судочинства.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

33. У відзиві на касаційну скаргу Фірма «Ікар-бізнес» та ФОП Савченко Ю. О. просять залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін, посилаючись на здійснення останньою підприємницької діяльності у демонтованих приміщеннях. Крім того, наголошують, що позивача в адміністративній справі № 643/11941/17 - Савченко Ю. О. не можна вважати тією самою стороною, що у справі, яка розглядається, оскільки у цій справі вона є позивачем у статусі ФОП. Справа № 922/1301/19, на яку послався суд першої інстанції як на підставу для закриття провадження у цій справі за позовними вимогами Фірми «Ікар-бізнес», не є тотожною. Посилаючись на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/1301/19, скаржники наголосили на тому, що їх вимоги про визнання протиправними дій відповідача не можуть бути самостійними вимогами, тому вони заявлені разом з вимогою про стягнення майнової шкоди.

Позиція Верховного Суду

Щодо закриття провадження у справі стосовно Фірми «Ікар-бізнес»

34. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

35. Згідно з положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 175 цього ж Кодексу суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства; є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

36. Передумовою для застосування положень пункту 2 частини першої цієї статті є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

37. Таким чином, для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - рішення у справі, що набрало законної сили, повинно бути ухвалене щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

38. Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

39. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

40. У цій справі для правильного застосування положень пункту 3 частини першої статті 175 та пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України необхідним є дослідження предмета, підстав та суб`єктного складу сторін позову у порівнянні з предметом, підставами і суб`єктним складом, заявленими у справі № 922/1301/19.

41. Суди попередніх інстанцій дослідили, що суб`єктний склад у справі, яка розглядається, та у справі № 922/1301/19 є однаковим. У справі № 922/1301/19 Фірма «Ікар-бізнес» звернулася з позовом до КП «Харківські теплові мережі» про захист права власності та визнання недійсним акта, що порушує таке право, і протиправними дій щодо об`єкта права власності, в якому заявлено вимоги про визнання недійсним акта-припису від 13.11.2013, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості, та визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» про знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1. Підставами цього позову було те, що Фірма «Ікар-бізнес» є власником частини вказаної нежитлової будівлі. Для її експлуатації відведена земельна ділянка й укладено договір оренди землі. На виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 605 від 02.10.2013, яке згодом у судовому порядку визнано недійсним, КП «Харківські теплові мережі» надано припис забезпечити звільнення території від безхазяйного майна та самовільно розміщених об`єктів, в результаті чого ця будівля демонтована.

42. У справі, що розглядається, предметом позову є визнання протиправними дії КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення цієї ж будівлі, а також стягнення матеріальної шкоди. Крім Фірми «Ікар-бізнес», другим позивачем у цій справі є ФОП Савченко Ю. О., і позивачі посилалися на те, що вони як власники вказаної будівлі отримали попередження № 1609/0/161-13 від 03.10.2013 від імені адміністрації Московського району Харківської міської ради про необхідність демонтажу їх торгівельного павільйону на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 № 605. У період з 14 по 20.11.2013 об`єкт нерухомості демонтовано, згодом у судовому порядку це рішення ради скасовано і будівлю виключено з переліку самовільно розташованих.

43. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що справи № 922/1301/19 та № 922/2528/20 не є тотожними, оскільки в даному випадку позовна вимога про визнання протиправними дій заявлена разом із вимогою про стягнення матеріальної шкоди, тоді як у справі № 922/1301/19 позовна вимога про визнання протиправними дій заявлялась із вимогами, які свідчать про захист права власності, тому предмети позовів неоднакові. Указав також, що, незважаючи на тотожність суб`єктного складу, існує лише часткова тотожність предмета та підстав позовів у цих справах. У зв`язку з цим, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, зазначив про порушенням місцевим господарським судом вимог частини першої статті 237 ГПК України щодо з`ясування наявності всіх трьох складових, необхідних для застосування пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України, що призвело до помилкових висновків про необхідність закриття провадження у справі № 922/2528/20 в частині позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» про знесення вказаної будівлі.

44. Разом з цим апеляційний господарський суд правильно зауважив на тому, що у постанові від 17.06.2020, якою скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі та змінено рішення Господарського суду Харківської області від 22.08.2019 в цій частині шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, Верховний Суд сформулював такі висновки. Фірма «Ікар-бізнес» фактично прагне захистити своє право власності, посилаючись на знищення належного їй на праві власності майна. Саме в цьому полягає її майновий інтерес, за захистом якого вона звернулась до суду. Однак належним способом захисту її прав та інтересів відповідає позовна вимога про відшкодування завданої їй майнової шкоди, оскільки судове рішення про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 не призведе до відновлення порушеного права позивача, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності. Суд касаційної інстанції зазначив, що протиправність дій юридичної особи є однією зі складових, яка підлягає доказуванню в процесі розгляду справи про відшкодування шкоди і не може бути самостійною позовною вимогою у спорі щодо захисту права власності. Тому Верховний Суд відмовив в позові з інших підстав, зокрема неефективності обраного позивачем способу захисту права власності.

45. Тобто Верховним Судом зроблено висновок про те, що позовна вимога Фірми «Ікар-бізнес» є неефективною саме в контексті її пред`явлення разом із позовною вимогою про захист права власності. За цих обставин суд касаційної інстанції наголосив на тому, що протиправність дій юридичної особи не може бути самостійною позовною вимогою у спорі щодо захисту права власності, не призведе до відновлення порушеного права позивача, оскільки є однією зі складових, яка підлягає доказуванню в процесі розгляду справи про відшкодування майнової шкоди, що є належним способом захисту прав та інтересів Фірми «Ікар-бізнес». Саме з огляду на предмет позову (захист прав власності) у справі № 922/1301/19 Верховним Судом зроблено висновок про неефективність позовної вимоги про визнання протиправними дій.

46. У такий спосіб заявлені у даній справі позовні вимоги хоч і частково стосуються одного і того ж предмета позову в частині визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі, проте не можна вважати, що між Фірмою «Ікар-бізнес» і КП «Харківські теплові мережі» вже було вирішено спір про той самий предмет, і позови повністю збігаються за усіма складовими: складом учасників судового процесу, предметом, підставами, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У справі, що розглядається, Фірмою «Ікар-бізнес», крім вимоги про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі, заявлено вимогу про стягнення з останнього матеріальної шкоди.

47. Тому колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який скасував ухвалу місцевого господарського суду про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі, оскільки справи № 922/1301/19 та № 922/2528/20 не є повністю ідентичними. Тобто обставини, якими Фірма «Ікар-бізнес» обґрунтовує свої вимоги у справі № 922/2528/20, відрізняються як за правовим змістом, так і наслідками, що в свою чергу вказує на неправомірність застосування судом першої інстанції положень пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України.

Щодо закриття провадження у справі стосовно ФОП Савченко Ю. О.

48. Передумовою для застосування положень пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України є неможливість розгляду справи за правилами господарського судочинства.

49. У справі, що розглядається, Савченко Ю. О. як ФОП заявила позовні вимоги про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі та про стягнення майнової шкоди.

50. У статті 1 ГПК України визначено, що цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

51. Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

52. Таке право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також установленими ним передумовами для звернення до суду.

53. Перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначений у статті 20 ГПК України.

54. За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

55. Натомість відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

56. Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції встановив, що Савченко Ю. О. є суб`єктом підприємницької діяльності і до її основного виду підприємницької діяльності входить: роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (основний); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; організування інших видів відпочинку та розваг.

57. За адресою: АДРЕСА_1 знаходилася нежитлова будівля - павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, що свідчить про те, що ця нерухомість має статус комерційної, доказів зворотнього справа не містить.

58. Посилання суду першої інстанції, який як на підставу для закриття провадження у справі послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 643/11941/17, в якій Савченко Ю. О. як фізична особа оскаржувала рішення та дії суб`єктів владних повноважень, правильно спростовано апеляційним господарським судом на тій підставі, що у справі № 922/2528/20 Савченко Ю. О. захищає порушені права як суб`єкт господарювання, а не фізична особа, тоді як у справі № 643/11941/17 Велика Палата Верховного Суду, зазначаючи про те, що дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі можуть бути оскаржені Савченко Ю. О. в порядку цивільного судочинства, зробила такий висновок, зважаючи на звернення останньої до суду саме як фізичною особою. Тому посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 643/11941/17 правильно визнані судом апеляційної інстанції помилковими.

59. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками апеляційного господарського суду, який скасував ухвали місцевого господарського суду та направив матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення

61. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).

Судові витрати

62. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 у справі № 922/2528/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич