номер провадження справи 18/178/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 справа № 908/3141/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/3141/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю АКЦЕПТ (49000, м. Дніпро, вул. Пастера, 4, офіс 3А)

до відповідача державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (72250, Запорізька область, Веселівський район, село Широке, вул. Центральна, 1)

про повернення безпідставно набутого майна (коштів),

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України 353470,56 грн., які складаються з: 170000,14 грн. попередньої оплати за товар, який не був поставлений за договором контрактації № 30/06-20 від 30.06.2020 (просо), 51000,04 грн. 30% штрафу, 21460,29 грн. 30% річних за користування чужими грошовими коштами, 26010,02 грн. неустойки у розмірі 0,3% від вартості непоставленого товару та 85000,07 грн. 50% штрафу.

Позовні вимоги вмотивовані наступним. ТОВ «Профін-Трейд», ТОВ «АКЦЕПТ» та Державним підприємством «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» 10.07.2020 укладений Договір відступлення права вимоги 10/07-20-4, відповідно до якого Первісний кредитор ТОВ «Профін-Трейд» передав позивачу належне йому право вимоги за Договором контрактації №30/06-20 від 30.06.2020 (просо) (Основний договір). Відповідно до умов Основного договору сторони домовилися передати у власність покупцю Просо відповідної якості у кількості 34 тонни по цінам та в строк і на умовах, визначених у цьому Договорі, а покупець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити товар. На виконання умов Основного договору ТОВ «ПРОФІН ТРЕЙД» здійснено попередню оплату на суму 170000,14 грн. згідно платіжних доручень № 226 від 30.06.2020 на суму 100000,00 грн. та № 227 від 01.07.2020 на суму 70000,14 грн. За умовами Основного договору строк поставки визначено до 01.10.2020. За твердженням позивача, товар у встановлений Основним договором термін не поставлено, відповідно, у відповідача виник обов`язок з повернення отриманої передплати з урахуванням штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи статей 526, 530, 549, 629, 655, 662, 663, 692, 693, 713 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 справу № 908/3141/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020, після усунення позивачем обставин, які зумовили залишення позову без руху, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3141/20; присвоєно справі номер провадження 18/178/20; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 15.01.2020. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Сторони повідомлені про розгляд справи, про що свідчить довідка від 23.12.2020 про доставку електронного листа (документа в електронному вигляді) в електронний кабінет представника позивача та рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції повноважному представнику відповідача 05.01.2021.

Відзив на позов відповідач не надав.

Від відповідача 26.01.2021 отримано заяву про визнання позову.

Відповідно до ст.ст. 46, 191 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у даній справі відкрито 23.12.2020. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 23.01.2021 та закінчити 22.02.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину звернень щодо необхідності реалізації своїх прав у більш тривалий строк від учасників справи не надходило.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 22.02.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОФІН ТРЕЙД (покупцем) та державним підприємством Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (подавцем, відповідачем у справі) 30.06.2020 укладений договір контрактації № 30/06-20 (далі Основний договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Основного договору продавець зобов`язався передати у власність покупця Просо далі за даним договором - товар (партія товару) відповідної якості у кількості 34 (тридцять чотири) тонни по цінам та в строк і на умовах, визначених у цьому договорі, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 2.2 Основного договору продавець зобов`язався здійснити поставку товару до 01 жовтня 2020 року. Місце поставки Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, 1.

За визначенням п. 5.6. Основного договору, покупець зобов`язується здійснити оплату за товар у наступні строки: 170000,14 грн. з урахуванням ПДВ в строк до 10 липня 2020 року.

Загальна сума договору складає 170000,14 грн. з урахуванням ПДВ 28333,36 грн. (п. 5.7 Основного договору).

На виконання умов Основного договору ТОВ «ПРОФІН ТРЕЙД» здійснено попередню оплату товару на суму 170000,14 грн., про що свідчать платіжні доручення № 226 від 30.06.2020 на суму 100000,00 грн. та № 227 від 01.07.2020 на суму 70000,14 грн.

В подальшому, товариством з обмеженою відповідальністю «Профін-Трейд» (Первісним кредитором), товариством з обмеженою відповідальністю «АКЦЕПТ» (Новим кредитором, позивачем у справі) та державним підприємством «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (Боржником, відповідачем у справі) 10.07.2020 укладений Договір відступлення права вимоги 10/07-20-4 (надалі Договір відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.1 Договору відступлення права вимоги Первісний кредитор передає належне йому право вимоги за Договором контрактації №30/06-20 від 30.06.2020 (просо) (далі - Основний Договір), укладеним між Первісним кредитором та Боржником, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Основним Договором.

Сума зобов`язань за основним договором на дату укладення цього Договору складає 170000,14 грн. (п. 1.2 Договору відступлення права вимоги).

Згідно п. 1.3. Договору відступлення права вимоги з цього договору випливає, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з Основного Договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору відступлення права вимоги за передане право вимоги до Боржника за Основним договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму у розмірі 170000,14 грн. або зобов`язується поставити товари, надати послуги чи акції в еквіваленті зазначеної суми.

Згідно акта приймання-передачі від 10.07.2020 Первісний кредитор ТОВ «Профін-Трейд» передав новому кредитору ТОВ «АКЦЕПТ» наступні документи: - Договір контрактації №30/06-20 від 30.06.2020 (просо); акт звіряння від 10.07.2020 між ТОВ «Профін-Трейд» та ДП ДГ «Широке» ДДС ДС НААН».

Таким чином, з укладанням Договору відступлення права вимоги до ТОВ «АКЦЕПТ», як Нового кредитора, перейшло права вимоги до ДП ДГ «Широке» ДДС ДС НААН» щодо виконання зобов`язань за Основним договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Основним договором позивач звернувся до відповідача з претензією № 13/11-5 від 13.11.2020 щодо сплати попередньої оплати, штрафу неустойки та річних. Претензія отримана відповідачем 18.11.2020.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Основним договором та неповернення коштів з урахуванням штрафних санкцій після отримання претензії стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 713 ЦК України за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов`язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору.

До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сторонами у п. 2.2 Основного договору визначено строки поставки товару: до 01.10.2020.

Обставини справи свідчать, що обумовлений Основним договором товар, вартість якого сплачена Первісним кредитором, відповідачем не поставлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена правова норма передбачає можливість пред`явлення до продавця альтернативних вимог або передати обумовлений договором купівлі-продажу товар, за який вже здійснена попередня оплата, або вимагати сплаченої за товар суми. Право вибору при цьому належить покупцеві.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач, як Новий кредитор, звернувся до відповідача з претензією № 13/11-5 від 13.11.2020 з вимогою повернути суму передплати та сплатити передбачені Основним договором штрафні санкції, що в загальному розмірі складає 341775,48 грн. Згідно відбитку печатки вхідної кореспонденції відповідача претензія отримана ним 18.11.2020.

З часу здійснення авансового платежу та направлення претензії жодних дій на виконання своїх зобов`язань за Основним договором відповідачем не здійснено, після пред`явлення позову останній не висловлював наміру вчинити дії по виконанню своїх зобов`язань, а тому суд визнає позовні вимоги про стягнення з відповідача сплаченої позивачем суми передплати в розмірі 170000,14 грн. обґрунтованими.

Крім вимоги щодо повернення суми передплати позивачем заявлено до стягнення 51000,04 грн. 30% штрафу, 21460,29 грн. 30% річних за користування чужими грошовими коштами, 26010,02 грн. неустойки у розмірі 0,3% від вартості непоставленого товару та 85000,07 грн. 50% штрафу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Верховний Суд України зазначив у постановах від 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.2010 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Крім того, у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до п. 8.3 Основного договору у випадку непоставки або прострочення продавцем поставки товару понад встановлені даним договором граничні терміни, він зобов`язаний повернути покупцю всі кошти перераховані на користь постачальника на виконання умов договору, у тому числі:

8.3.1. у разі прострочення поставки (непоставки, недопоставки) товару продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 30% від загальної суми попередньої оплати;

8.3.2. у разі прострочення поставки (непоставки, недопоставки) товару продавець сплачує покупцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних за період з дня одержання першої частини попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому;

8.3.3. у разі прострочення поставки (непоставки, недопоставки) товару понад 10 (десять) календарних днів, продавець, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня прострочення, додатково до штрафу передбаченому у п.п. 8.3.1. сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,3% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення, а за прострочення зобов`язання щодо поставки товару понад 15 днів, постачальник, окрім неустойки, сплачує також штраф у розмірі 50% від загальної суми отриманої попередньої оплати.

За визначенням п. 8.4. Основного договору строк нарахування покупцем штрафних санкцій продавцю за договором не обмежується 6 (шістьма) місяцями з моменту виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за увесь період порушення зобов`язання.

Згідно наданого позивачем розрахунку 30% штрафу згідно п. 8.3.1 Основного договору, виходячи з розміру неповернутої суми передплати 170000,14 грн., до стягнення з відповідача підлягає 51000,04 грн. штрафу. Розрахунок виконано позивачем правильно.

Враховуючи прострочення відповідачем зобов`язання по поставці товару більш ніж на десять днів, суд визнав нарахування відповідачу неустойки у розмірі 0,3% згідно п. 8.3.3 Основного договору обґрунтованим.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки за обґрунтований період з 11.10.2020 по 01.12.2020, суд визнав його правильним, тому вимоги про стягнення неустойки задовольняється судом у заявленому позивачем розмірі 26010,02 грн.

Оскільки прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо поставки товару складає понад 15 днів, суд також визнав обґрунтованим нарахування позивачем 50% штрафу згідно п. 8.3.3 Основного договору. Розрахунок судом перевірено і визнано правильним.

Вимога про стягнення 50% штрафу задовольняється у заявленому позивачем розмірі 85000,07 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, стаття 625 ЦК України, між іншим, надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший ніж 3% річних розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, який і було визначено у пункті 8.3.2 Основного договору в розмірі 30% річних від суми попередньої оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 30% річних за визначені позивачем періоди: з період з 30.06.2020 по 01.12.2020 та з 01.07.2020 по 01.12.2020 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що фактично кількість днів прострочення визначено позивачем правильно, з наступного дня перерахування коштів (01.07.2020, 02.07.2020), сума 30% річних, з урахуванням сум передплати, складає 21460,29 грн., тому вимога про стягнення з відповідача 30% річних задовольняється судом в наведеній сумі.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на заяву відповідача № б/н від 26.01.2021, якою ним позовні вимоги визнані в повному обсязі, суд дійшов висновку, що визнані учасниками справи обставини, не потребують додаткового доведення.

На підставі викладеного, суд визнав позовні вимоги документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з державного підприємства Дослідне господарство Широке Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (72250, Запорізька область, Веселівський район, село Широке, вул. Центральна, 1; ідентифікаційний код 00853317) на користь товариства з обмеженою відповідальністю АКЦЕПТ (49000, м. Дніпро, вул. Пастера, 4, офіс 3А; ідентифікаційний код 32876405) 170000,14 грн. (сто сімдесят тисяч грн. 14 коп.) попередньої оплати, 51000,04 грн. (п`ятдесят одну тисячу грн. 04 коп.) 30% штрафу, 21460,29 грн. (двадцять одну тисячу чотириста шістдесят грн. 29 коп.) 30% річних за користування чужими грошовими коштами, 26010,02 грн. (двадцять шість тисяч десять грн. 02 коп.) неустойки у розмірі 0,3% від вартості непоставленого товару, 85000,07 грн. (вісімдесят п`ять тисяч 07 коп.) 50% штрафу та 5302,06 грн. (п`ять тисяч триста дві грн. 06 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 01.03.2021.

Суддя В.В. Левкут