ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 рокуСправа № 912/290/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у судовому засіданні справу №912/290/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця", вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод", вул. Великого Кобзаря, 9, м. Гайворон, Кіровоградська область, 26300

про стягнення 34 332,17 грн

Представники

від позивача - Пашко С.Г., довіреність № 1116 від 11.09.20 (до перерви);

від відповідача - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", позивач) до Приватного акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод" (далі - ПАТ "Гайворонський тепловозоремонтний завод", відповідач) про стягнення 31 056,29 грн боргу, 699,50 грн пені, 1016,44 грн 3% річних та 1559,94 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору №ОД/П-18-161 дНЮ від 21.03.2018 в частині оплати послуг та робіт.

Ухвалою від 02.02.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/290/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 01.03.2021 об 11:00 год. та встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

01.03.2021 суд розпочав розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивачем підтримано позовні вимоги.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористався, уповноважених представників не направив. Відзив на позов відповідачем суду не подано.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу №912/290/21 в судовому засіданні 01.03.2021 за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 01.03.2021 заслухано позицію позивача та досліджено докази у справі, оголошено перерву в межах цього ж дня до 16:00 так як суд зобов`язав позивача надати пояснення щодо фактичного складання калькуляцій витрат на поточне утримання під`їзних колій за серпень - листопад 2020 року.

Засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшло клопотання позивача про приєднання доказів, а саме калькуляцій витрат на поточне утримання під`їзних колій ПрАТ "ГТРЗ" за серпень 2020 року - листопад 2020 року.

Так як в матеріалах справи містяться докази направлення на адресу відповідача вказаних калькуляцій, а також вони подані позивачем на вимогу суду в якості пояснень щодо їх складання, суд приймає їх до розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2018 між ПАТ "Українська залізниця" (залізниця) та ПАТ "Гайворонський тепловозоремонтний завод" (замовник) укладено договір № ОД/П-18-161 дНЮ (далі - Договір, а.с. 18-19).

Постановою Кабінету міністрів України від 31.10.2018 № 938 перейменовано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Відповідно до рішення єдиного акціонера від 21.12.2018 № 4 найменування Публічне акціонерне товариство "Гайворонський тепловозоремонтний завод" змінено на Приватне акціонерне товариство "Гайворонський тепловозоремонтний завод".

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що залізниця надає послуги та виконує роботи з утримання під`їзних колії № 1, 2, 3, 4 (0,7652 м) та стрілочних переводів №1, 2, 3, які знаходяться на балансі замовника і по яких під`їзні колії замовника є продовженням ходової колії № 34. Метою укладання договору є додержання вимог ПТЕ залізниць України щодо безпеки руху рухомого складу та локомотивів по вказаних об`єктах.

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник використовує належні йому під`їзні колії виключно для навантаження (розвантаження) вагонів. За виконання залізницею послуг та робіт, передбачених п. 1.1 договору, замовник розраховується у порядку, розмірах та на умовах цього договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що замовник сплачує плату за поточне утримання об`єктів у розмірі, що визначений кошторисом (додаток № 1) та складає 11 569,19 грн на місяць, у тому числі ПДВ 1928,20 грн. У випадку виконання залізницею на об`єктах ремонтних, відновлювальних робіт, вартість виконання цих робіт визначається окремим кошторисом згідно з погодженим обома сторонами актом виконаних робіт, які замовник оплачує з врахуванням вартості використаних матеріалів.

Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок залізниці в плині 20 банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт по фактично виконаним обсягам за поточний місяць та з урахуванням калькуляції (п. 3.2. Договору). Пункт 3.6 Договору визначає, що відшкодування плат згідно з цим договором вноситься відповідачем незалежно від результатів своєї господарської діяльності.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2018. Пункт 4.2 передбачає, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається пролонгований на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Враховуючи відсутність заяв сторін про зміну або розірвання договору, суд вважає, що Договір є пролонгованим.

Як стверджує позивач, станом на 15.01.2021 відповідачем не виконано зобов`язання за договором з оплати послуг та робіт, наданих позивачем в період з вересня 2018 року по листопад 2020 року на загальну суму 31 056,29 грн.

Акти виконаних робіт від 30.09.18 (за вересень 2018) на суму 1005,17 грн, від 31.10.2018 (за жовтень 2018) на суму 1132,52 грн, від 30.11.2018 (за листопад 2018) на суму 1086,64 грн, від 31.12.2018 (за грудень 2018) на суму 1143,85 грн, від 31.01.2019 (за січень 2019) на суму 1175,22 грн, від 28.02.2019 (за лютий 2019) на суму 1173,34 грн, від 31.03.2019 (за березень 2019) на суму 1100,47 грн, від 30.04.2019 (за квітень 2019) на суму 1428,66 грн, від 31.05.2019 (за травень 2019) на суму 1008,56 грн, від 30.06.2019 (за червень 2019) на суму 1209,61 грн, від 31.07.2019 (за липень 2019) на суму 1124,02 грн, від 31.08.2019 (за серпень 2019) на суму 1137,46 грн, від 30.09.2019 (за вересень 2019) на суму 1048,21 грн, від 31.10.2019 (за жовтень 2019) на суму 1161,23 грн, від 30.11.2019 (за листопад 2019) на суму 1355,98 грн, від 31.12.2019 (за грудень 2019) на суму 1131,35 грн, від 31.01.2020 (за січень 2020) на суму 1151,65 грн, від 29.02.2020 (за лютий 2020) на суму 1151,65 грн, від 31.03.2020 (за березень 2020) на суму 1151,65 грн, від 30.04.2020 (за квітень 2020) на суму 1151,65 грн, від 31.05.2020 (за травень 2020) на суму 1292,88 грн, від 30.06.2020 (за червень 2020) на суму 1151,65 грн, від 31.07.2020 (за липень 2020) на суму 1151,65 грн, сторонами підписані та скріплені печатками (а.с. 23-45).

Акти виконаних робіт від 31.08.2020 (за серпень 2020) на суму 1439,03 грн, від 30.09.2020 (за вересень 2020) на суму 1184,68 грн, від 31.10.2020 (за жовтень 2020) на суму 1153,96 грн, від 30.11.2020 (за листопад 2020) на суму 1164,34 грн (а.с. 46,53,56,60) направлялись разом з рахунками та калькуляціями на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте такі акти не підписано відповідачем.

Згідно вказаних актів, за твердженням позивача, загальна сума заборгованості за договором станом на дату подання позову становить 31 056,29 грн.

Відсутність своєчасної оплати відповідачем заборгованості стало підставою для нарахування позивачем 1559,94 грн інфляційних, 1016,44 грн - 3% річних та 699,50 грн пені.

Наведені вище обставини та відсутність оплати є підставою звернення позивача з позовом у даній справі.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Згідно ст. ст. 173-175, 179 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання виникають, зокрема, з господарського договору. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно з частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, загальні положення щодо якого врегульовано главою 63 (ст. ст. 901-907) Цивільного кодексу України.

В ст. 901 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Так, відповідно до приписів ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає виконання зобов`язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 625 встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 наведеної норми передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом положень частин 1, 3, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано відповідачу послуги за Договором за період з вересня 2018 по листопад 2020, однак відповідач за вказані послуги не розрахувався, внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 31056,29 грн. Доказів на спростування вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Акти виконаних робіт від 31.08.2020 (за серпень 2020) на суму 1439,03 грн, від 30.09.2020 (за вересень 2020) на суму 1184,68 грн, від 31.10.2020 (за жовтень 2020) на суму 1153,96 грн, від 30.11.2020 (за листопад 2020) на суму 1164,34 грн (а.с. 46,53,56,60) отримано відповідачем, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та відомостей з сайту АТ "Укрпошта" щодо таких відправлень (а.с. 52,55,59,62).

Між сторонами підписано акт взаємних розрахунків станом на 30.06.2020 (а.с. 63-64).

28.09.2020 позивачем направлено відповідачу претензію від 24.09.2020 про сплату заборгованості на загальну суму 33446,39 грн, яку останнім отримано 01.10.2020 та залишено без відповіді та задоволення.

Беручи до уваги вищезазначене, господарський суд враховує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, факт наявності заборгованості відповідача за договором не спростований, доказів сплати суду не надано, у той час як розмір відповідно заявленої до стягнення заборгованості 31056,29 грн та строк для її сплати з урахуванням підписаних актів, надання доказів направлення актів, вимог ст. 530 ЦК України позивачем доведено у повному обсязі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 31056,29 грн основного боргу є обґрунтованими, належним чином підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що при порушенні строків оплати платежів, передбачених цим договором, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача (а.с. 11-12) підлягає стягненню пеня, розрахована за кожним актом складеним за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року окремо, у загальному розмірі 699,50 грн.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені, судом встановлено, що його здійснено з дотриманням норм ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та умов договору.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 699,50 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних .

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат в розмірі 1559,94 грн у період до грудня 2020 року включно (а.с. 17) та щодо нарахування 3% річних в розмірі 1016,44 грн у період до 15.01.2021 включно (а.с. 13-16) здійснений за кожним актом виконаних робіт окремо, суд встановив правильність таких нарахувань та обґрунтованість заявлених вимог. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 1559,94 грн інфляційних втрат та 1016,44 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 31 056,29 грн боргу, 699,50 грн пені, 1016,44 грн 3% річних та 1559,94 грн інфляційних втрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод" (вул. Великого Кобзаря, 9, м. Гайворон, Кіровоградська область, 26300, і.к. 01057723) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, і.к. 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, і.к. 40081200) 31 056,29 грн боргу, 699,50 грн пені, 1016,44 грн 3% річних та 1559,94 грн інфляційних втрат, а також 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити позивачу на електронні адреси , , відповідачу на поштову адресу та електронну пошту .

Повне рішення складено 05.03.2021.

Суддя В.Г. Кабакова