РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2021Справа № 910/14365/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна столиця", м. Київ

до Акціонерного товариства "Укртансгаз", м. Київ

про стягнення 66 360,00 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Роєнко Є.В. (адвокат за довіреністю №1-2513 від 09.12.2020 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.09.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна столиця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Укртансгаз" (відповідач) суми неодержаного прибутку (упущеної вигоди) в розмірі 66 360,00 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору про закупівлю товарів № від 22.05.2019 року в частині прийняття товарів, поставку яких здійснював позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.10.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відзиві відповідачем зазначено, що поставлений позивачем товар не відповідає специфікаціям, зазначеним у Договорі (не відповідає технічним вимогам і якісним характеристикам), що призвело до правомірної відмови відповідача від прийняття цього товару. Також відповідач зазначив, що позивачем не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди та не надано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів на вказану суму.

Ухвалою від 23.10.2020 року розгляд справи №910/14365/20 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 15.12.2020 року.

30.10.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що поставлений ним товар відповідає специфікаціям, зазначеним у Договорі та відповідач не мав права відмовити в його прийнятті, оскільки у разі відсутності представника позивача під час складання акту від 19.06.2019 року, відповідач у порядку п. 20 Інструкції №п-7 був зобов`язаний звернутись до будь-якої із торгово-промислових палат в Україні для перевірки якості поставленого товару. Окрім того, як зазначає позивач, АТ «Укртрансгаз» не надсилало на адресу ТОВ «Торгівельна столиця» жодної претензії, яка б містила вимоги, передбачені п. 5.9. - 5.10. Договору, у порядку, передбаченому ст. 222 ГКУ, Інструкцією №п-7.

16.11.2020 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що позивач здійснював поставку товару, який не відповідав технічним вимогам і якісним характеристикам, зазначеним в специфікації, під час приймання продукції, у відповідності до п. 18 Інструкції П7, членом комісії було здійснено телефонне повідомлення директору позивача (даний факт не заперечується позивачем) у відповідь на що, останній повідомив про складання акту за його відсутності, в присутності представника позивача ОСОБА_1 , який в свою чергу відмовився від підписання акту.

В судовому засіданні 15.12.2020 року в справі оголошено перерву до 23.02.2021 року.

08.02.2021 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що товар, який поставляв позивач є латексною дисперсією, хоча Договір укладався на поставку емульсії на вініловій основі, що повністю суперечить специфікації.

В засіданні 23.02.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2019 року між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна столиця» (постачальник) було укладено Договір про закупівлю товарів № (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність покупця «Фарби (Фарби)» (далі - товар), зазначені у специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарі, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації. (п. 1.2. Договору).

Відповідно до умов пункту 2.1. Договору якість товару повинна відповідати ГОСТам, ДСТУ, технічним умовам, технічній або іншій документації, яка зазначається у специфікації до цього Договору і містить вимоги до якості товарів.

Постачальник зобов`язаний передати покупцеві товари у тарі та (або) в упаковці, що відповідає якості і комплектності вимогам, встановленим стандартами, технічними умовами, кресленнями, рецептурами, зразками (еталонами) виробника та (або) державним стандартам, якщо такі передбачені. (п. 2.4. Договору).

Обов`язок постачальника здійснити передачу товарів у тарі та (або) в упаковці не поширюється на товари, які за своїм характером не потребують застосування тари та (або) упакування (Пункт 2.4. Договору).

Як встановлено пунктом 3.1. Договору загальна сума цього Договору становить 33 180, 00 грн, в тому числі ПДВ - 5 530,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1. Договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари у кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Як встановлено пунктом 5.6. Договору право власності на товари переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною.

Приймання покупцем товарів за видатковою накладною не є підтвердженням -належного виконання постачальником його обов`язку з поставки товарів за цим Договором та відсутність у покупця претензій до постачальника щодо якості та комплектності товарів. Такі претензіїможуть бути заявлені покупцем постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним законодавством України (пункт 5.7. Договору).

Як встановлено пунктом 5.8. Договору датою поставки товарів за цим Договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13. цього Договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі наведених нижче наступні документів:

5.8.1. Видаткової накладної;

5.8.2. Оригіналу паспорту якості або сертифікату якості виробника Товарів на кожну одиницю (або партію) товару;

5.8.3. Документу про підтвердження строків придатності Товарів;

5.8.4. Рахунок-фактури;

5.8.5. Товарно-транспортної накладної.

Відповідно до п. 5.9. Договору у разі виявлення неналежної якості переданих товарів, покупець має право, належно від можливості використання товарів за призначенням, вимагати від Постачальника за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення вартості Товарів;

2) безоплатного усунення недоліків Товарів у визначений Покупцем строк, але не пізніше 30-ти днів з моменту отримання Постачальником повідомлення Покупця про виявлені недоліки Товарів;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків Товарів.

Пунктом 5.10. Договору встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товарів (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору шляхом його розірвання в односторонньому порядку і вимагати повернення сплаченої за товари грошової суми;

2) вимагати заміни товарів на товари належної якості у визначений покупцем строк, але не пізніше 30-ти днів з моменту отримання постачальником повідомлення покупця про заміну товарів.

Як встановлено пунктом 5.11. Договору якщо постачальник товарів неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги заміни, безоплатного усунення недоліків товарів і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до постачальника.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором (пункт 7.1. Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 31.12.2019, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (пункт 12.1. Договору).

Додатком №1 до Договору про закупівлю товарів № від 22.05.2019 сторонами підписано специфікацію, в якій узгодили:

- найменування товару - Фарба (тара пластикова об`ємом 10 л);

- колір і ступінь блиску - біла матова;

- склад - емульсія на вініловій основі, мінеральне наповнення та пігменти;

- температура основи при застосуванні - від +5 С до +30 С;

- час висихання - до 4 годин;

- розчинник - чиста вода;

- щільність фарби від 1,43 до 1,52 кг на 1 літр;

- пропорції змішування - до 10% до першого змішування;

- температура зберігання - від + 5 С до +30 С;

- витрати - від 6-14 м2/л фарби;

- зберігання - в герметичній упаковці;

- термін придатності - не менше 24 місяців від дати виготовлення, вказаної на упаковці.

- упаковка - тара пластикова об`ємом 10 л.

- одиниці виміру - шт..;

- кількість - 50;

- ціна за одиницю - 553, 00;

- загальна вартість без ПДВ - 27 650, 00 грн;

- строк поставки - 30;

- місце поставки: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1;

- найменування: апарат АТ "Укртрансгаз".

19.06.2019 року позивач доставив товар (фарбу) згідно видаткової накладної №ТС00000639 від 19.06.2019 року за адресою позивача, а саме: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1 з усіма необхідними документами (сертифікатом якості, документом на підтвердження строків придатності фарби (витяг з ТУ), рахунком - фактурою №ТС00000878 від 18.06.2019, товарно - транспортною накладною №1906/639 від 19.06.2019 та актом приймання товарів за кількістю та якістю від 19.06.2019).

Проте, відповідач відмовився від прийняття товару. В Акті приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 19.06.2019 року зазначено, що товар (фарба) не прийнята у зв`язку з тим, що не відповідає специфікації в частині технічних вимог та якісних характеристик. В акті також зазначено, що представник підприємства-постачальника від підпису відмовився.

17.10.2019 року позивач повторно доставив товар (фарбу) згідно видаткової накладної №ТС00001356 від 17.10.2019 року за адресою позивача, а саме: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1 з усіма необхідними документами (сертифікатом якості, документом на підтвердження строків придатності фарби (витяг з ТУ), рахунком - фактурою №ТС00001699 від 17.10.2019, товарно - транспортною накладною №17/10/19-5 від 17.10.2019 та актом приймання товарів за кількістю та якістю від 17.10.2019).

Проте, відповідач повторно відмовився від прийняття товару. В Акті приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 17.10.2019 року зазначено, що товар (фарба) не відповідає специфікації в частині технічних вимог та якісних характеристик. В акті також зазначено директором ТОВ «Торгівельна столиця» Остапенко С.А., що представники АТ «Укртрансгаз» упереджено здійснювали приймання товару.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач зазначає, що у зв`язку з неправомірною відмовою відповідача від прийняття товарів, позивач не зміг отримати дохід, на який розраховував, оскільки товари були придбані під замовлення для відповідача, а реалізувати фарбу іншим чином позивач не зміг та поніс збитки у вигляді упущеної вигоди. Неможливість реалізувати придбану фарбу зумовлена тим, що товар придбавався відповідно до вимог, висунутих відповідачем на офіційному майданчику електронної системи публічних закупівель України ProZorro та у Договорі у кількості та якості, замовленій відповідачем. Наразі у позивач відсутні потенційні покупці на придбання товару із зазначеними характеристиками та у відповідній кількості та якості оптом, оскільки основна діяльність позивача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є « 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля».

Відповідач заперечуючи проти вказаних вимог зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди та не надано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів на вказану суму.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 Господарського процесуального кодексу України провадження у господарських справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України).

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних осіб і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (частина 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України, за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Також слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі №923/2075/15, від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12).

Зважаючи на обґрунтування позовних вимог, а також підстави зазначені в заявах сторін по суті спору, суд враховує встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/11689/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 року, обставини про те, що ТОВ «Торгівельна столиця» було вчинено всі дії з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором та придбано фарбу, яка відповідала технічним характеристикам, обумовленим у Специфікації, від приймання якої, АТ «Укртрансгаз» двічі відмовлявся.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За вказаного, не підлягає доказуванню, повторному доведенню факт відповідності поставленої ТОВ «Торгівельна столиця» фарби умовам Договору, а саме технічним характеристикам, обумовлених у Специфікації.

Таким чином, обставини якості продукції та відповідності її умовам Договору і Специфікації під час розгляду даної справи не досліджуються.

Водночас, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення шкоди (упущеної вигоди) підлягають встановленню факти встановлені статями 224, 225 Господарського кодексу України.

Так, позивачем заявлено суму упущеної вигоди в розмірі 66 360,00 грн, яка складається з вартості товару, який позивач мав намір реалізувати відповідачу за видатковими накладними №ТС00000639 від 19.06.2019 року на суму 33 180,00 грн та №ТС00001356 від 17.10.2019 року на суму 33 180,00 грн.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що товари, які поставлялись позивачем за видатковими накладними №ТС00000639 від 19.06.2019 року на суму 33 180,00 грн та №ТС00001356 від 17.10.2019 року на суму 33 180,00 грн (фарба (тара пластикова об`ємом 10л)) є різними за індивідуальними ознаками товарами (різними партіями), та позивач їх закуповував двічі, враховуючи, що п. 3.1. Договору визначено загальну суму Договору в розмір 33 180,00 грн, а не 66 360,00 грн.

Із наявних в матеріалах справи видаткових накладних №ВН-0612/08 від 12.06.2019 року на суму 15 812,94 грн та №ВН-1016/12 від 16.10.2019 року на суму в розмірі 15 812,94 грн (постачальник - ТОВ «Дніпродзержинський лакофарбовий завод «Спекр», одержувач - ТОВ «Торгівельна столиця») вбачається, що була закупована «фарба вінілова матова 14,3 кг», а не «фарба (тара пластикова об`ємом 10л)», тому дійти висновку, що вона була придбана саме для реалізації в подальшому відповідачу встановити неможливо за наявних в справі доказів, оскільки вказані документи не містять індивідуально визначених ознак товару.

Крім того, Судом взято до уваги, що при доведенні упущеної вигоди, позивач має надати докази на підтвердження того, що доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин їх не одержала, а саме, докази того, що товар (фарба) є непридатною до реалізації, чи товар із закінченим терміном придатності, чи товар реалізовано за ціною нижчою, ніж було обумовлено сторонами в Договорі, що як наслідок мало би бути підставою, яка б надала право позивачу на відшкодування йому саме упущеної вигоди (неодержаного доходу).

Окрім того, позивач в позовній заяві вказує, що у позивача відсутні торгівельні приміщення, склади, призначені для роздрібного продажу товару, що підтверджується довідкою директора ТОВ «Торгівельна столиця» №15-01 від 14.09.2020 року.

Проте, судом встановлено, що матеріали справи зазначеного доказу не містять.

Більше того, за наявних в матеріалах справи доказів є неможливим встановлення факту зазначеного позивачем, а саме, зберігання фарби останнім та неможливості її реалізації.

Натомість, будь-яких документів, які беззастережно підтверджують реальну неможливість отримання позивачем прибутку у розмірі заявленої до стягнення суми упущеної вигоди, при умові реалізації зазначеної фарби, до справи не надано.

Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Тобто, всупереч наведеним вище приписам норм матеріального права, позивач не обґрунтував та не довів наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачем збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 66 360,00 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, з огляду на відмову у задоволенні позову, судовий збір, сплачений до державного бюджету, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна столиця" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 01.03.2021 року.

Суддя С.М. Морозов