ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/910/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про встановлення порядку виконання судового рішення у справі № 911/910/20 за позовом

фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85-А, код 39106787)

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.08.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021, у справі № 911/910/20 позов фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на користь фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича 205000,00 гривень основного боргу, 16221,98 гривень 3% річних, 36961,50 гривень інфляційних втрат та 3872,77 гривень судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/910/20 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на користь фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича 10000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

01.03.2021 до суду звернувся відповідач із заявою про встановлення порядку виконання судового рішення, в якій просить суд встановити порядок виконання судового рішення у справі № 911/910/20 шляхом припинення зобов`язань ТОВ «Агромонтажбуд» перед ФОП Новіцьким Вадимом Геннадійовичем зарахуванням зустрічних однорідних вимог у сумі 282056,25 гривень.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається на те, що Новіцький Вадим Геннадійович має заборгованість перед ТОВ «Агромонтажбуд» у розмірі 546240,00 гривень, що, за доводами відповідача, підтверджується розпискою.

Відповідач вказує, що звернувся до позивача із заявою від 01.03.2021 № 44 про припинення зобов`язань зарахуванням в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про встановлення порядку виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті її до розгляду, виходячи з наступного.

У відповідності до ч 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Зі змісту вказаної норми слідує, що правом на звернення із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення наділений виключно або стягувач, або виконавець, який здійснює примусове виконання судового рішення.

При цьому, відповідач (боржник) до вказаного кола осіб не входить та не є суб`єктом звернення із заявами про встановлення або зміну способу виконання рішення суду.

Водночас, суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 15 Закону).

Таким чином, особа набуває статусу сторони виконавчого провадження (як стягувач або боржник) з моменту видачі виконавчого документа та відповідно відкриття виконавцем виконавчого провадження на підставі цього виконавчого документа.

При цьому, як вбачається з автоматизованої системи діловодства суду наказ про примусове виконання рішення від 31.08.2020 та додаткового рішення від 16.09.2020, судом не видавався, що дає підстави стверджувати, що позивач (стягувач) не пред`являв виконавчі документи до виконання, та як наслідок відповідач не набув статусу боржника, який у відповідності до ч. ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» наділяється правом на звернення із заявою про встановлення порядку виконання рішення.

Тобто, правом на звернення із заявою про встановлення порядку виконання рішення відповідач наділений лише після набуття ним статусу боржника у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене вище, суд відмовляє у прийнятті до розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про встановлення порядку виконання судового рішення.

Серед іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що у відповідності до ст. 129-1 Конституції України Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З аналізу норм ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання рішення суду є наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, у спосіб, визначений судом.

Отже, у разі звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу або порядку виконання особа, яка звертається із заявою повинна довести належними доказами наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим у встановлений судом спосіб та порядок.

Керуючись ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про встановлення порядку виконання судового рішення у справі № 911/910/20.

Ухвала складена та підписана 04.03.2021, набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Р.М. Колесник