ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"03" березня 2021 р. Справа№ 910/4502/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Державного агентства інфраструктурних проектів України на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/4502/19 (суддя Зеленіна Н.І., повний текст складено - 05.02.2021) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» до Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) Державне агентство інфраструктурних проектів України, 2) Державна казначейська служба України, 3) Міністерство фінансів України про стягнення 128 722 420,07 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» звернулося до Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного агентства інфраструктурних проектів України, Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України про стягнення 128 722 420,07 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/4502/19 позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» 84 369 741,53 грн. суми основного боргу, 7 567 471,26 грн. 3% річних, 34 991 575,46 грн. інфляційних витрат та 672 350 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне агентство інфраструктурних проектів України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

На момент подання позовної заяви у даній справі (2019 рік), розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 921 грн.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт фактично не згоден з рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 в частині задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача коштів загалом у розмірі 126 928 788,25 грн.

Разом з тим, 1,5% від цієї суми дорівнює 1 903 931,82 грн., що перевищує максимальний розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, який у даному випадку складає 672 350,00 грн. (350 х 1921,00 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подання позовної заяви)).

Отже, за подання позовної заяви в оспорюваній частині судовий збір підлягав сплаті за максимальною ставкою, тобто у розмірі 672 350,00 грн.

Відтак, апелянт оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку, має сплатити 1 008 525,00 грн. (672 350,00 грн. х 150%).

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

При цьому, колегія суддів повідомляє скаржника, що судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA2026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Північний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства інфраструктурних проектів України на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/4502/19 залишити без руху.

2. Державному агентству інфраструктурних проектів України усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів оплати судового збору у розмірі 1 008 525,00 грн., протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана суддями: 03.03.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко