ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

05.03.2021м. ДніпроСправа № 904/7081/20

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбас-Белаз-Сервіс СП", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

про стягнення 151 163,78 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбас-Белаз-Сервіс СП", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 56 113,26 грн

Суддя Колісник І.І.

Без участі представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбас-Белаз-Сервіс СП" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" 151 163,78 грн, з яких: 107 912,86 грн - основний борг; 9 865,85 грн - пеня; 2 309,92 грн - 3% річних, 31075,15 грн - штраф.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошових зобов`язань з оплати товару за видаткового накладною № 267 від 30.04.2020 на суму 155 375,77 грн у межах договору № КБ-60/08-16 від 09.08.2016 (далі - договір).

Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судове засідання було призначено на 02.03.2021.

У відзиві на позов, який надійшов до суду 22.02.2021, відповідач позов не визнає та посилається на порушення позивачем строку поставки на 85 робочих днів, що згідно з пунктом 5.3 договору є підставою для сплати штрафу у розмірі 0,5% вартості недопоставленого у строк товару, а за прострочення понад 30 робочих днів - додатково штрафу у розмірі 20% зазначеної вартості.

23.02.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбас-Белаз-Сервіс СП" 56 113,26 грн штрафу.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем за зустрічним позовом строків поставки товару за специфікацією № 9 до договору на загальну суму 459 144,22 грн, який відповідно до цієї специфікації мав бути поставлений до 27.12.2019.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що фактично поставка відбулася частково та з порушенням строків, а саме:

за видатковою накладною № 14 від 31.01.2020 на суму 190 056,54 грн - з прострочкою на 22 робочих днів;

за видатковою накладною № 80 від 27.02.2020 на суму 110 629,32 грн - з прострочкою поставки на 41 робочий день.

Заявлена позивачем за зустрічним позовом сума штрафу нарахована відповідно до пункту 5.3 договору у загальній сумі 56 133,26 грн, з яких:

2295,72 грн - штраф у розмірі 0,5% від недопоставленого товару у сумі 459 144,22 грн;

53 817,54 грн - штраф у розмірі 20% від недопоставленого товару у сумі 269 087,68 грн (з урахуванням часткової поставки на суму 190 056,54 грн).

Ухвалою суду від 26.02.2021 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 30.03.2021 о 12:00 год; визнано судове засідання у справі, яке призначено на 02.03.2021 о 10:00 год, таким, що не відбудеться.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

За загальнодоступною інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.12.2020 на підставі частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 910/12876/19 разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інновер Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 у зв`язку з виключною правовою проблемою, яка полягає у відсутності одного варіанту реалізації розсуду суду, який можна було вважати правильним у контексті щодо застосування у системному зв`язку з нормами інших законодавчих актів, а саме статті 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України.

За обставинами справи № 910/12876/19 ПАТ «ВК «Укрнафтобуріння» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Інновер Україна» про стягнення 4346226,28 грн, у тому числі: 2 193 860,43 грн авансового платежу, 548 118,01 грн - пені, 534749,28 грн - 10% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 10 днів, 1069 498,56 грн - 20% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 30 днів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 548 118,01 грн пені, 534749,28 грн - 10% штрафу, 1 069 498,56 грн - 20% штрафу та 32 385,49 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У жовтні 2020 року ТОВ «Інновер Україна» звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій відповідач просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення - про стягнення 171 119, 77 грн.

Причиною звернення із касаційною скаргою стала незгода ТОВ "Інновер Україна" з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу у розмірі 10% та штрафу у розмірі 20%), та без урахування висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах, а саме: від 19.12.2019 у справі № 912/1153/19, від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17, від 16.04.2018 у справі № 904/149/17, від 30.08.2018 у справі № 902/1054/17, від 06.03.2018 у справі № 910/9040/17, від 27.01.2020 у справі №910/5051/19, від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Касаційне провадження у справі відкрито ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2020.

Мотивуючи передачу справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, між іншим, указав, що згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 9 лютого 2018 року у справі №911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17, від 17 травня 2018 року у справі №910/6046/16, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 9 липня 2018 року у справі № 903/647/17 та від 8 серпня 2018 року у справі № 908/1843/17.

Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тобто сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовується неустойка, тощо.

Водночас Верховний Суд відзначив, що наявність у договорі умов щодо стягнення з відповідача, який порушив господарське зобов`язання за договором, двох видів штрафу (двох неустойок одного виду) з однаковою базою для нарахування неустойки, з огляду на правову природу негрошового зобов`язання не відповідають статті 61 Конституції України. Вказаний критерій, з огляду на застосовану конструкцію формулювання та його правовий характер, є абсолютним та має застосовуватися у всіх випадках, не враховуючи наявності чи відсутності іншого.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12.01.2021 прийняла до розгляду справу № 910/12876/19. Судове провадження у цій справі на цей час триває.

Зміст позовних вимог у справі № 910/12876/19 в частині стягнення штрафу за обставинами умов договору щодо нарахування є подібними із зустрічними позовними вимогами про стягнення штрафу у справі № 904/7081/20, що розглядається (однакова база нарахування, однакова природа негрошового зобов`язання, наявність двох неустойок одного виду).

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі у цьому випадку зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Щодо визначення подібності правовідносин суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25.04.2018 № 910/24257/16). Такі ж висновки викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року по справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Порівняльний аналіз змісту та об`єкту правовідносин щодо відповідальності за порушення негрошового договірного зобов`язання у справі № 910/12876/19 та у справі, що розглядається, свідчить про їх подібність.

За таких обставин у справі, що розглядається наявна об`єктивна необхідність врахування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19, що безперечно буде сприяти єдності судової практики.

Тому, вбачаються підстави для зупинення розгляду цієї справи до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи 910/12876/19 (провадження 12-94гс20).

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, п. 11 ч. 1 ст. 229, 232 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 904/7081/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/12876/19 (провадження 12-94гс20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 05.03.2021 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення цього Кодексу.

Суддя І.І. Колісник