УХВАЛА

02 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/1224/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз?

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021

за заявою Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз?

про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства ?Національна акціонерна компанія ?Нафтогаз України?

до Публічного акціонерного товариства ?Дніпрогаз?

про стягнення 104 708 654,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 (згідно з накладною кур`єрської служби) Акціонерне товариство ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз? звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021.

22.02.2021 (згідно з протоколом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису) Публічне акціонерне товариство ?Національна акціонерна компанія ?Нафтогаз України? подало заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз? на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021, з огляду на те, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам законодавства, а доводи касаційної скарги є безпідставними. Разом з тим, позивач вважає, що висновки Центрального апеляційного господарського суду, викладені в ухвалі від 10.02.2021, цілком узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16, від 07.08.2018 у справі 915/1708/14, від 14.01.2020 у справі №925/473/17.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, перевіривши доводи, що викладені в запереченнях проти відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в частині другій статті 293 ГПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Предметом розгляду у цій справі були вимоги про стягнення 104 708 654,02 грн за договором від 04.01.2013 №13-118-ВТВ на купівлю-продаж приданого газу вартості природного газу, отриманого в червні - грудні 2015 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/1224/18 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14.05.2019, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 скасовано; прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

23.12.2020 до апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" надійшла заява про перегляд постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 за нововиявленими обставинами, в якій відповідач просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

Заява мотивована тим, що скасовуючи рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені місцевим господарським судом обставини (вчинення відповідачем усіх дій щодо приведення тарифів до економічно обґрунтованих) не є непереборною силою та не звільняють суб`єкта господарювання від господарсько-правової відповідальності за порушення господарського зобов`язання, оскільки порушення зобов`язань контрагентами правопорушника чи відсутність у боржника необхідних коштів не є діями непереборної сили. Та обставина, що відповідач вчиняв усі дії, необхідні для приведення тарифів до економічно обґрунтованих шляхом звернення до уповноважених органів державної влади з відповідними вимогами, також не впливає на правовідносини між сторонами, оскільки уповноважені державні органи не є стороною договору, а зміна істотної обставини, якою відповідач керувався при укладенні договору (отримання відповідачем меншого прибутку, ніж очікувався в момент укладення договору) є підставою для зміни умов договору відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України.

Нововиявленою обставиною заявник вважає постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №640/4477/20, якою встановлений факт недоотримання в тарифі компенсації різниці в цінах на виробничо-технологічні витрати за 2014-2015 роки та компенсації недоотриманої тарифної виручки у загальному розмірі 127086,20 тис. грн, що свідчить про відсутність вини відповідача у порушенні грошового зобов`язання.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021 відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №640/4477/20 не є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, обставини відсутності вини відповідача у простроченні спірного грошового зобов`язання як підстави для відмови в позові у зв`язку із економічно необґрунтованим тарифом були предметом дослідження під час розгляду справи, як в апеляційній так і в касаційній інстанції, тобто ці обставини були відомі заявнику і він на них посилався; прийняття вказаної постанови не є істотною обставиною для розгляду цієї справи, оскільки предметом спору є договірні відносини, питання про відсутність вини відповідача у простроченні грошового зобов`язання було предметом дослідження під час розгляду справи.

У поданій касаційній скарзі скаржник вважає ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021 незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та оскаржуване судове рішення, Судом встановлено, що обґрунтування, які викладені у касаційній скарзі Акціонерним товариством ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз?, не викликають розумних сумнівів щодо правильності застосування норм права апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин у розумінні частини першої статті 320 цього Кодексу є одночасна наявність таких чотирьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, ці обставини не були встановлені судом, хоча повинні були бути встановлені; по-третє, ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-четверте, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, або ті обставини, яких не існувало на момент вирішення спору.

Ураховуючи, що під час розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанцій надавалась оцінка доводам відповідача стосовно відсутності вини у простроченні виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-118-ВТВ у зв`язку із встановленням у спірний період тарифу, який не покривав витрати на закупівлю природного газу для виробничо-технологічних витрат, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова апеляційного адміністративного суду не є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України.

З огляду на викладене, доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильності висновків апеляційного господарського суду та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали суду.

Таким чином, для Верховного Суду правильне застосування Центральним апеляційним господарським судом норм права у розгляді справи № 904/1224/18 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

Право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз? на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі № 904/1224/18 на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до положень частини шостої статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 904/1224/18 за касаційною скаргою Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Дніпрогаз? на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021.

2. Копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику, копію ухвали - іншим учасника справи.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич