ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа№ 910/20113/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 про повернення позовної заяви

у справі № 910/20113/20 (суддя Головіна К. І.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Петрицького 21"

про визнання незаконною відмови, визнання недійсними результатів голосування, скасування рішення загальних зборів, визнання споживачем житлово-комунальних послуг, визнання способу забезпечення утримання та експлуатації будинку, зобов`язання укласти договір

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до ОСББ "Петрицького 21" з позовом про визнання незаконною відмови, визнання недійсними результатів голосування, скасування рішення загальних зборів, визнання споживачем житлово-комунальних послуг, визнання способу забезпечення утримання та експлуатації будинку, зобов`язання укласти договір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/20113/20 повернуто без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Петрицький 21" про визнання незаконною відмови, визнання недійсними результатів голосування, скасування рішення загальних зборів, визнання споживачем житлово-комунальних послуг, визнання способу забезпечення утримання та експлуатації будинку, зобов`язання укласти договір.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/20113/20 та продовжити розгляд судом позовної заяви позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт стверджує, що переданий ним на розгляд спір є корпоративним, оскільки він як співвласник багатоквартирного будинку звернувся з вимогами що стосуються діяльності ОСББ "Петрицький 21".

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2020, апеляційна скарга у справі № 910/20113/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2021 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/20113/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020; справу № 910/20113/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

04.01.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду, а відтак в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи є належним чином повідомлені про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/20113/20 в апеляційному порядку.

В межах встановлених судом процесуальних строків від ОСББ "Петрицького 21" письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що предметом розгляду у даній справі є вимога ОСОБА_1 про:

- визнання незаконною відмови ОСББ "Петрицький 21" про надання позивачу можливості ознайомитись з матеріалами загальних зборів ОСББ "Петрицький 21" від 28.02.2020 та від 14.03.2020;

- визнання недійсними результатів голосування загальних зборів ОСББ "Петрицький 21" від 28.02.2020 та голосування бюлетенями письмового опитування;

- скасування рішення загальних зборів ОСББ "Петрицький 21" від 28.02.2020, оформлене протоколом № 2 від 14.03.2020;

- визнання ОСОБА_1 споживачем житлово-комунальних послуг з утримання та управління спільним майном у будинку АДРЕСА_1 ;

- визнання способу забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 таким, який би включав ознаки способу, визначені ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»;

- зобов`язання відповідача укласти договори з позивачем щодо забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до норм Законів України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є корпоративним, оскільки не стосується питань створення, діяльності, управління або припинення діяльності юридичної особи. При цьому, судом першої інстанції констатовано, що з матеріалів позову вбачається, що між фізичною особою та ОСББ "Петрицький 21" виник спір зі спонукання відповідача укласти договір із умовами, визначеними позивачем. Спір не може бути розглянутий у господарських судах України, оскільки така позовна вимога ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, за результатами перегляду апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, погоджується з вищевикладеними висновками суду, з огляду на таке.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою повернуто позивачу позовну заяву на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому, приписами ч. 4 ст. 173 ГПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Частина 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи господарській юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно ч. ч. 2, 6 ст. 4 названого Закону ОСББ створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. ОСББ є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Частиною 1 статті 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 55 ГК України господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

З огляду на наведені положення ст. ст. 167, 55 ГК України корпоративні права характеризуються такими ознаками: 1) особа має частку у статутному капіталі господарської організації; 2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією, 3) має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

У ст. 385 ЦК України зазначено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Велика Палата Верховного Суду, в постанові від 06.02.2019 у справі №462/2646/17, зазначила, що правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України), а тому такі спори повинні розглядатись за правилами господарського судочинства.

Тобто, спір між співвласником нерухомого майна - членом ОСББ та самим ОСББ, створення якого оскаржується, є подібним до корпоративного спору, а відтак спір за позовом співвласника нерухомого майна у якому діє ОСББ щодо оскарження створення такого ОСББ розглядається за правилами господарського судочинства.

Водночас згідно постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №760/2064/17-ц спір між співвласником багатоквартирного будинку та головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку про визнання договору про абонентське юридичне обслуговування недійсним, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №127/15798/19, а також суб`єктного складу спірних правовідносин та їх змісту, касаційна інстанція погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем на розгляд господарського суду передано, зокрема, вимоги про визнання незаконною відмову ОСББ "Петрицький 21" про надання позивачу можливості ознайомитись з матеріалами загальних зборів ОСББ "Петрицький 21" від 28.02.2020 та від 14.03.2020; визнання недійсними результатів голосування загальних зборів ОСББ "Петрицький 21" від 28.02.2020 та голосування бюлетенями письмового опитування; скасування рішення загальних зборів ОСББ "Петрицький 21" від 28.02.2020, оформленого протоколом № 2 від 14.03.2020. Вказані позовні вимоги за своїм змістом стосуються спору, що виникає з корпоративних правовідносин.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в позовній заяві з вищенаведеними вимогами також було об`єднано вимогу про зобов`язання відповідача укласти з позивачем (фізичною особою) договір щодо забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку згідно чинного законодавства.

Вказана вимога, з огляду на суб`єктний склад, предмет спору в цій частині та характер спірних матеріальних правовідносин, як вірно зауважено місцевим господарським судом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки у відповідності до п. 1) ч. 1 ст. 20 ГПК України вказаний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Беручи до уваги те, що позивач, звертаючись з позовом у даній справі, до його предмету включав вимоги, що підлягають розгляду в порядку різного судочинства, що в силу приписів ч. 4 ст. 173 ГПК України виключає можливість їх спільного розгляду господарським судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог. Відтак наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу згідно п.2 ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування місцевим господарським судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 28.12.2020, відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 174, 234, 236 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/20113/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/20113/20 залишити без змін.

3. Справу № 910/20113/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 26.02.2021