ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3189/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е., розглянувши матеріали справи № 916/3189/20

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Майнічі" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/1; код - 41707377)

Відповідач: Комунальне підприємство "Одесміськелектротранс" (65023, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1; код - 03328497)

про стягнення 1704608,37 грн.

з підстав користування приміщенням без достатньої правової підстави

Представники сторін:

від позивача: Поліщук А.В. - довіреність

від відповідача: Зуєва І..І. - ордер

СУТЬ СПОРУ: 09.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Майнічі" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" (далі відповідач) про стягнення 1704608,37 грн., з яких:

- суму у розмірі 742377,20 гривень за користування в період з 06.11.2017 року по 16.05.2018 майном, а саме приміщення будівлі літ. „И площею 690 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/З;

- суму у розмірі 150795,37 гривень за користування в період з 17.05.2018 року по 26.06.2018 майном, а саме приміщення площею 690 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/З приміщення 301;

- суму у розмірі 694674,42 гривень за користування в період з 27.06.2018 року по 31.12.2018 майном, а саме приміщення площею 679,2 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/З приміщення 301;

- суму у розмірі 116761,38 гривень за користування в період з 06.11.2017 року по 31.12.2017 року майном, а саме приміщення адміністративної будівлі літ. „Ж площею 379,6 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А.

10.11.2020 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

03.12.2020 року суд отримав відзив на позовну заяву Відповідач просить суд в задоволені позову відмовити.

Відповіді на відзив Позивач суду не надав.

25.01.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Суд оголошував перерву у судовому засіданні 12.01.2021 року та 08.02.2021 року.

В С Т А Н О В И В :

Згідно запису про право власності №23272490 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ Майнічі на праві власності належить нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна 1-А/З загальною площею 4544,5 кв.м. (літ. "И"). В подальшому, починаючи з 27.06.2018 року, Позивач виокремив в самостійну одиницю нежитлове приміщення площею 679,2 кв.м. з новою адресою: вул. Водопровідна 1А/3 приміщення 301 (запис про право власності №26915825).

Згідно запису про право власності №23272936 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ Майнічі на праві власності належить нежитлові приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна 1-А (літ. „Ж).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, вказані приміщення Відповідач використовував для здійснення своєї комерційної діяльності без правових підстав.

Тому, з посиланням на ст. 1214 ЦК України, Позивачем зроблено розрахунок відшкодування за користування вказаними приміщеннями:

- суму у розмірі 742377,20 гривень за користування в період з 06.11.2017 року по 16.05.2018 майном, а саме приміщення будівлі літ. „И площею 690 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/3;

- суму у розмірі 150795, 37 гривень за користування в період з 17.05.2018 року по 26.06.2018 майном, а саме приміщення площею 690 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/3 приміщення 301;

- суму у розмірі 694674,42 гривень за користування в період з 27.06.2018 року по 31.12.2018 майном, а саме приміщення площею 679,2 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/3 приміщення 301;

- суму у розмірі 116761,38 гривень за користування в період з 06.11.2017 року по 31.12.2017 року майном, а саме приміщення адміністративної будівлі літ. „Ж площею 379,6 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що Позивачем не надано належних доказів того, що КП „Одеськміськелектротранс використовувало приміщення під літ. "Ж" у вказаний в позові період. Також, Відповідач заперечує проти позову щодо стягнення коштів за користування приміщенням під літ.И, посилаючись на те, що при здійсненні оцінки цього майна експертом-оцінювачем не було враховано незадовільний стан приміщення, оскільки огляду в натурі цього приміщення оцінювачем не проводилось. Відповідач надав суду висновок про вартість майна, здійснений іншим оцінювачем, з якого вбачається різниця в вартості приміщення під літ.И з висновком, що наданий Позивачем до позовної заяви.

Заслухавши пояснення сторін надані під час розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Як було зазначено, з 06.11.2017 року ТОВ Майнічі" на праві власності належить нерухоме майно, а саме приміщення адміністративної будівлі літ. „Ж площею 379,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна 1-А, та приміщення літ. „И" площею 690 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна 1-А/3.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, визнаються учасниками справи та, відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України не підлягають доказуванню.

Також, Відповідачем не оспорюється те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на право користування вищевказаними приміщеннями.

Ці обставини, в силу вимог ч.4 ст.75 ГПК України, також, не підлягають доказуванню, і були відомі Відповідачу, оскільки встановлені низкою судових рішень, а саме:

- рішенням Господарського суду Одеської області від 30.03.2005 року по справі №11/01-05-91, яке було залишено в силі постановою Одеського апеляційним господарським судом від 17.05.2005 року та постановою ВГСУ від 11.10.2005 року;

- ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.05.2014 року по справі №6-53386св13;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 30.03.2005 року по справі №11/01-05-91, яке було залишено в силі постановою Одеського апеляційним господарським судом від 17.05.2005 року та постановою ВГСУ від 11.10.2005 року;%

- рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2018 року по справі №916/2153/17 (залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 року та постановою КГС ВС від 16.05.2019 року;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2019 року по справі №916/52/19 (залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 року та постановою КГС ВС від 24.09.2019 року).

Крім того, КП „Одесміськелектротранс не заперечує проти того те, що воно в заявлений Позивачем у позові період використовувало приміщення літ.И площею 690кв.м., а після відокремлення цього приміщення в самостійну одиницю площею 679,2кв.м.

У відзиві на позов Відповідачем прямо зазначено, що в будівлі літ.И знаходиться обладнання, що обліковується на балансі КП „ОМЕТ.

Частиною 1 статті 1214 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Згідно з додатком №2 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, орендна ставка за використання нерухомого майна для розміщення транспортних підприємств з перевезенням пасажирів складає 15% від ринкової вартості.

Суд вважає можливим застосування вказаної Методики для визначення розміру доходів, які Відповідач міг одержати від майна, яким він користувався з 06.11.2017р. без правовстановлюючих документів і яке належало Позивачу на праві власності.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, заявлені суми відшкодування за розрахунком, зробленим на підставі відповідних звітів про оцінку майна та з урахуванням включення приміщення площею 690кв.м. до загальної площі, належного Позивачу майна в розмірі під літ.И в розмірі 4544,5кв.м.; подальшого виділення (з 17.05.2018р.) приміщення площею 2135,5кв.м. в яке входило приміщення площею 690кв.м., із загальної площі, належного Позивачу майна в розмірі під літ.И в розмірі 4544,5кв.м. та виділення з 27.06.2018р. приміщення площею 679,2кв.м. із загального нерухомого майна Позивача в самостійну одиницю.

Так, відповідно до Звіту про оцінку майна №20102020_265 ринкова вартість приміщення 690 кв.м. станом на 06.11.2017 року становила 9 408 599, 00 грн., а вартість оренди складала 15% від ринкової вартості об`єкту - 1 411 290,00 грн. Користування Відповідачем приміщення становить: 9 408 599, 00 (ринкова вартість ) х 15% (орендна ставка)=1411 290,00 грн. Період за який стягується кошти з 06.11.2017 року по 16.05.2018 року, тобто за 192 календарних дня, тобто: 742377,20 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку майна №20102020_265 ринкова вартість приміщення 690 кв.м. станом становила 9 408 599, 00 грн., а вартість оренди складала 15% від ринкової вартості об`єкту (1411 290,00 грн.). Користування Відповідачем приміщення становить: 9 408 599, 00 (ринкова вартість ) х 15% (орендна ставка) =1411 290,00 грн. Період за який стягується кошти з 17.05.2018 року по 26.06.2018 року, тобто за 39 календарних дня: 150 795, 37 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку майна №20102020_266 ринкова вартість приміщення 679,2кв.м. станом становила 8 991 352, 00 грн., а вартість оренди складала 15% від ринкової вартості об`єкту (1 348703,00 грн.). Користування Відповідачем приміщення становить: 8 991 352, 00 (ринкова вартість ) х 15% (орендна ставка) = 1 348703,00 грн. Період за який стягується кошти з 27.06.2018 року по 31.12.2018 року, тобто за 39 календарних дня: 694 674,42 грн.

Суд вважає належними та допустимими доказами вищевказані звіти про оцінку майна, оскільки вони виконані 20.10.2020р. оцінювачем ОСОБА_1 , що має Сертифікат №964/18 від 11.12.2018р. суб`єкта оціночної діяльності, із зазначенням термінів дії цих звітів про оцінку майна протягом шести місяців від дати їх складання. На момент звернення до суду з позовом по цій справі, звіти про оцінку об`єктів нерухомості щодо приміщень площею 690кв.м. та 679,2кв.м., що належать Позивачу - були дійсними.

Суд не приймає до уваги, наданий відповідачем Висновок про вартість майна, оскільки від був виконаний оцінювачем Постолакіною Л.В. 26.09.2019року, тобто більше ніж на рік раніше вищевказаних звітів про оцінку майна, наданих позивачем.

За таких обставин, суд приймає в якості належних доказів звіти про оцінку нерухомого майна, які виконані на рік пізніше Висновку про вартість майна і, тому, є більш достовірними за Висновок надав Відповідач.

Крім того, Відповідач взагалі заперечуючи проти позову, не надав суду контррозрахунку сум відшкодування за користування приміщенням літ.И, виходячи з наданого ним вищевказаного Висновку про вартість майна.

Також, як зазначалось вище, внаслідок виділення приміщення площею 672,9кв.м. в самостійну одиницю, Позивачем надано Звіт про оцінку саме цього майна. Висновок же про вартість майна, наданий Відповідачем, не містить оцінки вартості приміщення, і, відповідно, розміру орендної плати, яку Відповідач міг отримати за користування майном, виходячи із загальної площі вказаного приміщення в розмірі 672,9кв.м.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування грошових коштів, які Позивач міг отримати за користування майном позивача під літ.Ж в розмірі 116761,38грн., суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач заперечує проти того, що він користувався вказаним приміщенням, оскільки на виконання наказу директора КП „Одесміскьелектротранс №587/1 від 27.12.2016р. про звільнення приміщення адміністративної будівлі „літ. Ж площею 379,6кв.м., станом на 07.11.2017р. вказане приміщення було звільнено.

Суд звертає увагу, по зазначеними вище справам №11/01-05-91, №11/01-05-91, № 916/2153/17, №916/52/19, що розглядалися Господарським судом Одеської та по справі №6-53386св13, що розглядалася Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ КП „Одесміськелектротранс не заперечувало проти того, що по 31.12.2016р. користувалось адміністративною будівлею літ.Ж площею 379,6кв.м., оскільки вважало себе належним користувачем вказаного приміщення, оспорюючи право власності на це приміщення, а також оспорюючи застосування 15-ти процентної ставки від вартості майна в якості визначення розміру відшкодування за користування не житловим приміщенням.

Тобто, під обставинами, які не підлягають доказуванню в силу ч.4 ст.75 ГПК України є тільки обставини, встановлені вищевказаними судовими рішеннями щодо користування Відповідачем приміщенням літ.Ж по 31.12.2016року включно.

Обставинами ж, які Позивач мав довести по цій справі є те, що Відповідач користувався вказаним приміщенням з 06.11.2017р. по 31.12.2017р.

Таких доказів Позивачем не надано, що унеможливлює задоволення позову через недоведеність позовних вимог в цій частині.

Крім того, в якості доказів вартості приміщення літ.Ж площею 379,6кв.м. Позивачем надано Звіт про оцінку майна №6 (т.1 а.с.139-140), складений 10.06.2019р. на замовлення попереднього власника приміщення ТОВ „Ашрам).

В розділі „Термін дії звіту про оцінку майна зазначено, що він є чинним протягом 6-ти місяців від дати складання.

Тобто, на момент звернення до суду з позовом по цій справі (09.11.2020р.) термін дії вищевказаного Звіту закінчився ще 10.12.2019року.

Інших доказів вартості приміщення літ.Ж, з якої розраховано суму грошових коштів, заявлених Позивачем в якості відшкодування доходів, які міг отримати Відповідач від користування цим майном не надано.

При цьому, ні Позивачем, який не надав доказів вартості приміщення літ.Ж, ні Відповідачем, який заперечує проти вартості приміщень літ.И площею 690кв.м., а після виділення приміщення в самостійну одиницю, площею 679,2кв.м. не заявлялось клопотань щодо проведення судової оціночної експертизи по справі.

За таких обставин, суд відмовляє в частині позову щодо стягнення відшкодувань за користування Відповідачем приміщенням адміністративної будівлі літ «Ж» у сумі 116761,38грн.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню частково, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" (65023, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1; код - 03328497) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Майнічі" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А/1; код - 41707377): 1 587 846 гривень 99 коп. відшкодування доходів, які відповідач міг отримати від майна позивача та 23 817 гривень 64 коп. - судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України.

Повний текст складено 05 березня 2021 р.

Суддя О.А. Демешин