РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021Справа № 910/18510/20

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва

до Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-4" Будинок-2 м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 15010,03 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11 жовтня 2018 р. між ним та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" останнє відступило йому своє право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 р. теплової енергії.

Відповідно до п. 216 додатку № 1 до договору він набув право вимоги до відповідача за договором № 690028 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 червня 1999 р. у розмірі 13206,84 грн.

Між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" та відповідачем укладено договір № 690028 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 червня 1999 р., згідно з умовами якого Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" зобов`язалася постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а останній - оплачувати спожиту теплову енергію на умовах договору.

Всупереч умов вказаного договору відповідач не оплатив спожиту протягом листопада 2017-жовтня 2018 років теплову енергію, заборгувавши 13206,84 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, 1043,34 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 759,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки позивачем не надано доказів надання Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" йому послуг з постачання теплової енергії за період листопада 2017-жовтня 2018 років. Також зазначав, що договір про відступлення права вимоги укладено без дотримання вимог чинного законодавства, за відсутності його згоди, повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні. Також відповідач просив покласти на позивача 7000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11 жовтня 2018 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" останнє відступило позивачу своє право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 р. теплової енергії.

Відповідно до умов п. 1.2. договору перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимог яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 до договору.

Згідно п. 216 додатку № 1 до договору позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 690028 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 червня 1999 р. у розмірі 13206,84 грн.

Це підтверджується наявними у справі копіями договору про відступлення права вимоги (цесії), додатком до нього.

Доказів визнання договору про відступлення права вимоги в установленому порядку недійсним суду не надано, тому посилання відповідача з приводу укладення його без дотримання вимог чинного законодавства безпідставні.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також встановлено, що між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" та відповідачем укладено договір № 690028 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 червня 1999 р., згідно з умовами якого Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" зобов`язалася постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а останній - оплачувати спожиту теплову енергію на умовах договору.

Відповідно до умов п. 5.1. договору облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом, починаючи з 1 січня 2000 року - по приладах обліку.

Згідно п. 3.1 Додатку № 4 до договору в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред`являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць (згідно Додатку № 1 до договору). У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявною у матеріалах справи копією указаного договору.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов`язку за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 690028від 1 червня 1999 р. щодо оплати спожитої протягом листопада 2017-жовтня 2018 років теплової енергії вартістю 13206,84 грн., право вимоги за яким йому було відступлене на підставі договору № 601-18 від 11 жовтня 2018 р.

На підтвердження факту постачання теплової енергії за договором позивачем подано довідку про стан розрахунків за спожиту теплову енергію до 1 травня 2018 р., корінці нарядів №№ 648 від 23 жовтня 2017 р., 82 від 5 квітня 2018 р., акт про готовність вузла комерційного обліку балансоутримувача до роботи № 339 від 2 жовтня 2017 р., облікові картки, довідки про нарахування за теплову енергію за договором.

З урахуванням умов п. 5.1. договору, акту про готовність вузла комерційного обліку балансоутримувача до роботи облік споживання теплової енергії у належному відповідачу будинку починаючи з 1 січня 2000 р. проводився на підставі приладів обліку.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України належних доказів постачання теплової енергії за період лютого 2017-квітня 2018 років відповідачу, зокрема, відомостей обліку використання теплової енергії за приладами обліку, суду не надано.

Також, з наявних у матеріалах справи довідок про нарахування за теплову енергію за договором за період жовтня 2017-травня 2018 років вбачається, що заявлені позивачем вимоги фактично стосуються не оплати за спожиту теплову енергію, а за втрати з поверхні та втрати з витоку теплової енергії.

Згідно ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Це право кореспондується з обов`язком теплопостачальної організації забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Відповідно до умов п. 1.3. договору про відступлення право вимоги кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 до цього договору.

Отже, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги до позивача перейшло право первісного кредитора у зобов`язанні, що стосується виконанням відповідачем (споживачем) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, а не за втрати з поверхні та втрати з витоку теплової енергії.

За таких обставин у задоволенні позову про стягнення 13206,84 грн. боргу за вищевказаний період відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

З цих підстав також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 1043,34 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 759,85 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, які є похідними від вимог про стягнення боргу.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Також враховуючи ціну позову, характер спору, обсяг наданих відповідачу адвокатом правової допомоги у справі, суд вважає, що витрати по її оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок позивача в розмірі 3500 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код 40538421) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-4" Будинок-2 (02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, 15-Б, код 22935228) 3500 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар