ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2021 р. Cправа №902/469/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП", м.Київ

до Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області

про стягнення 15831,04 грн заборгованості згідно договору підряду

представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/469/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП" про стягнення з Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області заборгованості в розмірі 15831,04 грн, а саме: 14442,00 грн - основного боргу, 101,09 грн - інфляційних втрат, 153,9 грн - 3% річних та 1134,05 грн - пені. Вказана заборгованість нарахована з посилання на неналежне виконання відповідачем умов Договору на виконання експертизи проекту будівництва №22-11-19/4 від 22.11.2019 в частині оплати вартості проведених робіт.

03.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги, однак в силу положень ст.3 Бюджетного кодексу України була відсутня можливість виконати свої зобов`язання щодо оплати робіт згідно договору. Одночасно відповідач просить суд слухати справи без участі його представника.

Ухвалою суду від 17.12.2020 по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2021.

Поряд з тим, у визначену судом дату судове засідання не відбулося у зв`язку із проходженням суддею Нешик О.С., на підставі наказу Господарського суду Вінницької області "Про дистанційне навчання суддів Лабунської Т.І. та Нешик О.С." №2-К від 15.01.2021, підготовки суддів місцевих господарських судів згідно з Календарним планом підготовки суддів для підвищення кваліфікації на 2021 рік з 01 по 05 лютого 2021. Натомість ухвалою суду від 18.01.2021 судове засідання призначено на 25.02.2021.

На визначену судом дату (25.02.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по суті позовних вимог та орієнтовний час повернення.

Повернувшись з нарадчої кімнати суд долучив до матеріалів справи вступну та резолютивну частини рішення.

Таким чином, розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП" (далі по тексту також - Виконавець, позивач) та Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області (далі по тексту також - Відповідач) укладений Договір на виконання експертизи проекту будівництва № 22-11-19/4 (далі по тексту також - Договір).

Згідно предмету Договору Замовник доручає Виконавцю виконання робіт по проведенню експертизи в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; санітарного та епідеміологічного благополуччя населення; охорони праці; екології; пожежної безпеки; техногенної безпеки; енергозбереження та кошторисної частини проектної документації проекту об`єкта будівництва: "Будівництво місцевої автоматизованої системи централізованого оповіщення Калинівської об`єднаної територіальної громади та населених пунктів Павлівка, Сальник (Калинівського району) та Стрижавка, Медвідка, Дорожнє Вінницького району) Вінницької області (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.2.2. Договору вартість робіт складає 14442,00 грн.

Згідно до п.2.3 Договору Замовник у строк не більше семи календарних днів з моменту виконання робіт зобов`язується здійснити на користь Виконавця платіж у розмірі 100% вартості робіт, визначеної п.2.2. цього Договору.

Відповідно до п.5.1 Договору приймання Замовником виконаних робіт за цим Договором оформляється Актом приймання - передачі виконаних робіт.

Положення п.6.5. Договору визначають, що за недотримання строків оплати Робіт з проведення експертизи Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочення.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками, та діє до 31.12.2019 але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами передбачених цим Договором зобов`язань.

На виконання умов Договору позивачем було виконано узгоджені умовами Договори роботи, про що сторонами, 20.12.2019, обопільно підписано та скріплено печатками Акт приймання-передачі виконаних робіт на виконання експертизи проекту будівництва за Договором № 22-11-19/4 від 22.11.2019.

При цьому сторонами в пункті 3 Акту зазначено, що Замовник приймає роботу Виконавця, що оформлена належним чином, відповідно до вимог ДСТУ Н Б А.2.2-10:2021 : "Настанова з організації проведення експертизи проектної документації на будівництво".

Відповідно до п.4 Акту загальна вартість виконаних робіт щодо проведення експертизи проекту за Договором відповідно до розрахунку вартості експертизи складає 14442,00 грн.

Окрім того, в п.5 Акту сторони узгодили, що претензій одна до одної не мають.

Поряд з тим, відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості робіт за Договором не виконувалось у зв`язку із чим, позивачем на адресу відповідача, 18.03.2020, направлено лист-вимогу сплатити заборгованість.

Відповідач на вказану вимогу не відреагував, заборгованість не сплатив, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд зважає на наступні законодавчі норми.

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору підряду, регулювання яких здійснюється в главі 61 "Підряд" Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків за виконані позивачем роботи, суд вважає позовні вимоги про стягнення 14442,00 грн заборгованості правомірними та обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 101,09 грн інфляційних втрат, 153,90 грн 3% річних та 1134,05 грн пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Так, у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В пункті 6.4 Договору сторони узгодили міру відповідальності Замовника за порушення строків оплати Робіт, а саме: сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, яка діє на дату такого прострочення.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем оплати вартості виконаних робіт суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності розрахунку пені та інфляційних втрат в межах періодів, визначених позивачем, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом не виявлено арифметичних помилок.

Враховуючи вказані обставини, вимоги позивача про стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань підлягають повному задоволенню, а саме: пеня в розмірі 1134,05 грн, інфляційні втрати в розмірі 101,09 грн, 3% річних в розмірі 153,90 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат (судового збору) суд враховує, що у відзиві (вх.№01-34/10944/20 від 03.12.2020) відповідач визнав позовні вимоги у справі №902/469/20.

Так, частиною 1 статті 130 ГПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з цим за відсутності відповідного клопотання позивача дане питання судом не вирішується.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України решта судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ч.4 ст.191, ст.ст. 2, 13, 74, 76-80, 86, 91, 129, 130, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області (вул.Нестерчука, 19, м.Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКСП" (вул.Антоновича, 131, приміщ.168, м.Київ, 03150, ) 14442,00 грн основного боргу; 1134,05 грн пені; 101,09 грн інфляційних втрат та 1051,00 грн - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення суду від 25.02.2021 надіслати на наступні електронні адреси: позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідача ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 02 березня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи