ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2021 р. Cправа № 902/1033/20

за позовом: Акціонерного товариства "Подільський цемент" (вул. Хмельницьке Шосе, 1-А, с. Гуменці, Кам"янець - Подільський р-н., Хмельницька обл., 32325)

до: Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" (вул. Промислова, 15, м. Гнівань, Тиврівський р-н, Вінницька обл., 23310)

про стягнення 163290,88 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: Андрейко О.О.

відповідача: Московко О.О., Потьомкін І.М.

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про стягнення 163 290,88 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 23.10.2020 р. позовну заяву - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

04.11.2020 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків до позовної заяви, яка судом прийнята як така, що подана в строк встановлений ухвалою суду від 23.10.2020 р.

Ухвалою суду 09.11.2020 р. було відкрито провадження у справі № 902/1033/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.11.2020 р.

Ухвалою суду від 23.11.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 21.12.2020 р.

Разом з тим, суддя Яремчук Ю.О. станом на 21.12.2020 р. перебуватиме у відпустці.

Ухвалою суду від 09.12.2020 р. повідомлено сторін про підготовче судове засідання у справі №902/1033/20, яке відбудеться 23.12.2020 р.

В судовому засіданні 23.12.2020 р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 21.01.2021 р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представники позивача та представники відповідача.

За наслідками розгляду справи 21.01.2021 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду по суті та задоволення клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 21.01.2021 р. повідомлено сторін про розгляд справи по суті у справі №902/1033/20, яке відбудеться 16.02.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між Приватним акціонерним товариством «Гніванський завод спецзалізобетону» та Публічним акціонерним товариством «Подільський цемент» (Продавець) укладено договір поставки цементу № ПОД_ОФ_2016_005 від 05.08.2016 р.

Відповідно до умов договору між сторонами було погоджено, що Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити цемент (надалі іменується «Товар») та послуги у кількості, асортименті, терміни і за ціною, відповідно до умов даного договору, а також специфікацій та додатків, додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного договору. (п. 1.1 Договору)

Пунктом 5.2. договору встановлено, що оплата здійснюється на умовах післяплати впродовж 10 календарних днів з дати відвантаження товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Позивач стверджує, що борг в сумі 100 000,00 грн утворився внаслідок часткової сплати за поставлений цемент в кількості 67,35 тон відповідно до видаткової накладної № від 26.10.2016 р. та залізничної накладної №32982720 від 26.10.2016 р.

Відповідач проти позову заперечує, про що вказав у відзиві на позовну заяву, де зокрема зазначив, що відповідно до Акту звірки розрахунків АС-000298 від 31.12.2018 р. до договору №94-П від 05.08.2016 р., банківської виписки № БВ-0000373 від 11.11.2016 р., платіжного доручення № 999 від 11.11.2016 р., відповідачем перераховано на рахунок позивача кошти, як оплату за цемент, в сумі 340 000,00 грн, тобто відповідач в повній мірі розрахувався за поставлений товар. Відповідно всі штрафні санкції - пеня, 3% річних, інфляційні втрати розраховані позивачем невірно. Так, відповідно п.5.2 договору оплата за вказану партію цементу повинна була здійснитись до 06.11.2016 р., фактично відповідач прострочив виплату на 6 календарних днів, за що і повинно бути розрахована пеня і інші санкції відповідно до умов договору та законодавства.

Крім того зауважує, що відповідно до п.5.4. загальна кількість відвантаженого продавцем та не оплаченого Покупцем товару не може перевищувати 300 000, грн. В порушення умов договору, позивач в період з 26.08.2016 р. по 24.09.2016 р., відповідно до акту звірки розрахунків АС-0000298 від 31.12.2018 р. поставив відповідачу цементу на загальну суму 2 335 550, 04 грн, незважаючи не те, що весь цей час відповідачем не здійснювались проплати. Станом на 03.10.2016 р. відповідач частково розрахувався та заплатив за поставлений Товар 1 203 000, грн, та залишилось сплатити 1 132 550, 04 грн. Однак позивач за період з 06.10.2016 р. по 28.10.2016 р. знову здійснив поставку цементу на загальну суму 881 202,13 грн, хоча сума поставленого та неоплаченого товару значно перевищувала 300 000,00 грн.

Всі поставки Товару згідно з договором № 94-П, здійснювались залізничним транспортом, вказане підтверджується самим позивачем, яким як доказ надано копію залізничної накладної №32982720 від 26.10.2016 р.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №83, від 04 березня 2015 року "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", - ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, 100% акцій якого належить акціонерному товариству «Укрзалізниця». Відповідно всі управлінсько-розпорядчі документи видані AT "Укрзалізниця" є обов`язковими до виконання Відповідачем.

Відповідно до положень ст. 47 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1998 р. № 457 - У разі прибуття вантажу на адресу одержувача, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом та ін.), останній зобов`язаний прийняти такий вантаж від станції на відповідальне зберігання.

Тобто, в будь-якому випадку відповідач змушений отримувати вантаж, що поставляється йому залізничним транспортом, незважаючи на те порушені умови договору чи ні.

Відповідач стверджує, що позивач, усвідомлюючи всі можливі ризики та наслідки на власний розсуд, систематично порушував умови договору, а саме здійснював поставки Товару не обумовлені договором, а відповідач в силу причин, що не залежали від нього, змушений був прийняти Товар.

Саме внаслідок дій позивача, що суперечать умовам договору, оплати за поставлені партії Товару здійснювались з затримками , а не з вини відповідача.

Крім того відповідач зазначає, що в даному випадку перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту коли у позивача виникло право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання, а саме через 10 календарних днів з моменту відвантаження Товару, тобто з 07.11.2016 р., а тому позивачем пропущено строк позовної давності на подання позовної заяви.

У відповіді на відзив позивачем зазначається, що доводи відповідача про те, що поставки Товару були необумовлені договором спростовуються копіями заявок, які подані відповідачем з метою таких поставок.

Щодо застосування строку позовної давності позивачем зазначається, що доводи відповідача спростовуються положеннями п. 7.6. договору, відповідно до якого строк позовної давності стягнення заборгованості, штрафних санкцій (штрафу пені) складає 4 роки.

Отже строк позовної давності становить 4 роки, а не 3 як стверджує відповідач.

Крім цього, позивач зазначає, що відповідач неодноразово проводив часткову оплату заборгованості, а також надсилав лист з пропозицією щодо реструктуризації існуючого боргу, акти звірки заборгованості, що свідчить про неодноразове переривання перебігу позовної давності відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України.

Відносно довіреності уповноваженого представника представляти позивача зазначено те, що остання є діючою та не є відкликаною. Строк дії довіреності - до 31.12.2020 року. Отже позовна заява підписана уповноваженим представником позивача.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Суд зауважує, що предметом позову є борг в сумі 100 000,00 грн, який за твердженням позивача утворився внаслідок часткової сплати за поставлений цемент в кількості 67,35 тон відповідно до видаткової накладної № від 26.10.2016 р. та залізничної накладної №32982720 від 26.10.2016 р.

Так, матеріалами справи встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Гніванський завод спецзалізобетону» та Публічним акціонерним товариством «Подільський цемент» (Продавець) укладено договір поставки цементу № ПОД_ОФ_2016_005 від 05.08.2016 р.

Умовами договору між сторонами було погоджено, що Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити цемент (надалі іменується «Товар») та послуги у кількості, асортименті, терміни і за ціною, відповідно до умов даного договору, а також специфікацій та додатків, додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що оплата здійснюється на умовах післяплати впродовж 10 календарних днів з дати відвантаження товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

05.08.2016 р. та 12.10.2016 р. між сторонами було підписано Специфікації до договору в яких погоджено ціну за товар.

07.09.2016 р. відповідачем було здійснено заявку Акціонерному товариству "Подільський цемент" на поставку товару, а саме, для забезпечення виробництва з/б виробів в вересні 2016 р. Приватне акціонерне товариство "Гніванський завод спецзалізобетону" просить провести поставку цементу ПЦ 1500 Р ДСТУ БюВ.2.7-46-2010 в кількості 1500 т. згідно трафіку (1 вагон+70т): 08.09.2016 р.- 210 т (3 ваг); 11.09.2016 р. 210 т (3 ваг); 16.09.2016 р. 280 т (4 ваг).

26.09.2016 р. відповідачем було здійснено заявку Акціонерному товариству "Подільський цемент" на поставку товару, а саме для забезпечення виробництва з/б виробів в вересні жовтні 2016 р. Приватне акціонерне товариство "Гніванський завод спецзалізобетону" просить провести поставку цемент ПЦ 1 500 Р ДСТУ Б.В.2.7-46-2010 в кількості 1500 т. згідно трафіку (1 вагон+70т):27.09.2016 р.- 350 т (5 ваг); 30.09.2016 р. 350 т (5 ваг); 04.10.2016 р. 350 т (5 ваг); 07.10.2016 р. 450 т (6 ваг).

10.05.2017р. позивач направив відповідачу претензію №16-1601 про погашення заборгованості з жовтня 2016 року в загальній сумі 685 099,27 грн. протягом 7 днів з дня отримання даної претензії.

23.05.2017 року листом відповідач повідомив позивача про погодження пректу реструктуризації боргк в сумі 685 099,87 грн терміном на 12 місяців починаючи з червня 2017 року.

Як слідує із акту звірки взаєморозрахунків з ПАТ "Подільський цемент" по договору №94-П від 05.08.2016р. за період з 01.08.2016 - 01.07.2017р.р. підписаний відповідачем та скріплений мокрою печаткою останнього сальдо на 02.07.2017 року по кредиту рахунку відповідача становить 617 808,33 грн.

Матеріалами справи стверджується, що Акціонерним товариством «Подільський цемент» у відповідності до видаткових накладних, коригуючих накладних, накладних на перевезення та податкових накладних було поставлено товару на загальну суму 3 370 850,64 грн.

Відповідно до банківських виписок відповідачем було сплачено позивачу 3 270 850,64 грн (а.с. 122-127 том 2).

Надані позивачем видаткові накладні, коригуючі накладні, транспортні накладні та виписка банку, на які посилається позивач як доказ виконання умов договору в частині поставки товару та його часткової оплати містять необхідних реквізитів для визнання такого доказу первинним документом, оскільки, можливо встановити зміст та обсяг господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Таким чином, дані документи є тими доказами, що підтверджують отримання відповідачем товару від позивача та свідчить про часткове виконання договірних зобов`язань.

Згідно платіжного доручення №999 від 11.11.2016р., на яке посилається останній як доказ виконання умов договору №ПОД_ОФ_2016_005 від 05.08.2016р. в частині оплати за поставлений товар по видатковій накладній від 26.10.2016р. № в призначенні платежу зазначено "оплата за цемент зг. договору 94-п від 05.08.16р.". Судом досліджено виписки банку ( а.с. 122-127 т. 2) які надані відповідачем та вважає, що вищезазначена проплата була зарахована позивачем в погашення заборгованості по договору №ПОД_ОФ_2016_005 від 05.08.2016р.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу згідно видаткової накладної № від 26.10.2016р. та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар, тому позов в частині стягнення 100 000,00 грн заборгованості підлягає задоволенню. (110 166,30 грн (видаткова накладана від 26.10.2016р. №32982720) - 1334,40 грн. (коригуюча накладна № від 19.06.2018р.)=108 831,90 грн. заборгованість; 3 370 850,64 грн. поставка товару - 3 270 850,64 грн проплата відповідачем = 100 000,00 грн. боргу).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, судом було розглянуто вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 2 000,00 грн штрафу у розмірі 2 % , 35 639,13 грн інфляційне збільшення заборгованості та 11 827,87 грн 3 % річних за період з 06.11.2016-15.10.2020р.р, 13 823, 88 грн пені за період з 06.11.2016 - 06.05.2017р.р..

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.5.5. договору у випадку порушення Покупцем строку оплати, визначеного у п. 5.2. договору, Продавець має право зупинити подальше відвантаження (поставку) товару до виконання Покупцем своїх зобов`язань у повному розмірі. При цьому Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день пртермінування а також штраф в розмірі 2 % від вартості товару, який був поставлений та неоплачений Покупцем.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 203 ЦК України умовами чинності правочинів є дотримання вимог: щодо змісту правочину; щодо цивільної дієздатності суб`єктів правочину; щодо відповідності волевиявлення внутрішній волі суб`єкта (суб`єктів) правочину; щодо форми правочину; щодо реальності правочину та щодо дотримання спеціальних умов.

Тобто, правочини є вольовими актами, спрямованими на досягнення певного правового результату.

Цивільно-правовий договір, будучи видом правочину, являє собою правову форму, у яку втілюються узгоджені волевиявлення сторін. Сам процес узгодження волевиявлень називається укладанням договору.

В даному випадку, договір поставки підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств без будь-яких зауважень.

Відтак, підписуючи договори, відповідач, у відповідності з п. 3 ст. 181 ГК України, погодився з його умовами, в тому числі, щодо розміру та порядку застосування пені.

Разом з тим, суд зауважує, що позивачем заявлено до стягнення борг в сумі 100 000,00 грн, який утворився внаслідок часткової сплати за поставлений цемент в кількості 67,35 тон відповідно до видаткової накладної № від 26.10.2016 р. та залізничної накладної №32982720 від 26.10.2016 р.

Щодо поданого клопотання відповідачем, застосування строку позовної давності при нарахуванні штрафних санкцій, суд зазначає наступне: пунктом 7.6. договору, відповідно до якого строк позовної давності стягнення заборгованості, штрафних санкцій (штрафу пені) складає 4 роки. Таким чином, строк позовної давності становить 4 роки, а не 3 як стверджує відповідач. Зокрема відповідач неодноразово проводив часткову оплату заборгованості, а також надсилав лист з пропозицією щодо реструктуризації існуючого боргу, акти звірки заборгованості, що свідчить про неодноразове переривання перебігу позовної давності відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України, тому дана заява представника відповідача не підлягає задоволенню.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що оплата здійснюється на умовах післяплати впродовж 10 календарних днів з дати відвантаження товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Так, позивачем зазначено перебіг строку нарахування заявлених штрафних санкцій з 06.11.2016 р.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 статті 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З врахуванням норм ст. ст. 253, 254 ЦК України та умов договору початком перебігу прострочення зобов`язань за видаткової накладної № від 26.10.2016 р. є 08.11.2016 р.

Тому, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат наступним чином: пені за період з 08.11.2016 р. по 06.05.2017 р. становить 13 670,87 грн; 3 % річних за період з 08.11.2016 р. по 15.10.2020 р. в розмірі 11 811,48 грн; інфляційних втрат в розмірі 35 639,13 грн за період з 08.11.2016 р. по 15.10.2020 р.

До стягнення підлягає штраф в сумі 2000,00 грн, як правомірно нарахований та розрахований.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 129 ГПК України.

16.02.2021 р. в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 1315, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод Спецзалізобетону" (вул. Промислова, буд. 15, м. Вінниця, Тиврівський район, Вінницька обл., 23310, ) на користь Акціонерного товариства "Подільський цемент" (вул. Хмельницьке Шосе, 1-А, с. Гуменці, Кам"янець - Подільський р-н., Хмельницька обл., 32325, ) 100 000,00 грн основного боргу; 13 670,87 грн пені ; 11 811,48 грн 3 % річних; 35 639,13 грн інфляційних втрат, 2000,00 грн штрафу, 2 446,82 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 лютого 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Хмельницьке Шосе, 1-А, с. Гуменці, Кам"янець - Подільський р-н, Хмельницька обл., 32325)

3 - відповідачу (вул. Промислова, 15, м. Гнівань, Тиврівський р-н, Вінницька обл., 23310)