ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/513/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф., розглянувши заяву LEMARC AGROMOND PTE.LTD. про арешт судна для забезпечення морської вимоги за вх.суду№4-16/21 від 26.02.2021р.

ВСТАНОВИВ:

26.02.2021р. LEMARC AGROMOND PTE.LTD. звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову (до подачі позовної заяви), відносно особи, яка може отримати статус учасника справи VARAMAR LTD, відповідно до якої просило суд арешт на судно «UNISPIRIT» (ІМО: 9356402), фрахтувальником за рейсовим чартером якого є VARAMAR LTD. та яке знаходиться в акваторії морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна), шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи, що Господарським процесуальним кодексом не встановлено обов`язковості призначення заяви про арешт судна для розгляду у судовому засіданні за викликом сторін та враховуючи заяву заявника про прискорення розгляду заяви, суд дійшов висновку про розгляд заяви без призначення її до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

В обґрунтування своєї заяви заявник, посилається на те, що 26.11.2020р. між Заявником та Боржником було укладено договір чартеру, відповідно до умов якого Боржник прийняв зобов`язання надати Заявнику судно для здійснення навантажувальних операцій у період 01.02.2021 - 15.02.2021 року у порту Руан, Франція.

У порту Руан на відповідне судно, надане Боржником, мало бути здійснено навантаження 60 000 +/- 10 % тон ячменя навалом.

Також зазначає, що договором не було встановлено, яке саме судно Боржник зобов`язується надати (не вказано номер ІМО, назву судна). Таким чином, Боржник мав право надати Заявнику для подальшого проведення навантажувальних робіт будь-яке судно, яке відповідало б технічним вимогам, встановленим пунктом Договору під назвою «PERFORMING VESSEL».

Відповідно до пункту Договору під назвою «NOMINATION CLAUSE» («НОМІНАЦІЯ» Боржник повинен був номінувати судно щонайменше за 8 (вісім) календарних днів до його прибуття у порт навантаження (м. Руан, Франція).

Згідно з умовами Договору, дійсною номінація судна вважається у разі отриманні інформації про таку номінацію Заявником від Боржника через електронний засіб зв`язку (електронна пошта/e-mail) у вищезазначені терміни (понеділок - п`ятниця 9:00 - 16:00 за київським часом; не пізніше 8 календарних днів до приходу судна у порт навантаження).

Втім, Боржник належним чином не номінував судно у строки, передбачені Договором, чим порушив зобов`язання та завдав Заявнику матеріальних збитків у розмірі 2 210 309, 59 доларів США.

Заявник вказує, що 02.02.2021р. та 08.02.2021р він надсилав електронні повідомлення Боржнику, нагадуючи про умови укладеного Договору, з метою з`ясувати, чи номінував він судно та на якому етапі знаходиться процедура номінації.

Беручи до уваги, що відповідно до первісних умов Договору, останнім днем для подачі судна було визначено дату 15.02.2021 року, а номінація у свою чергу, мала бути належним чином виконана Боржником не пізніше 8 днів до прибуття судна у порт навантаження. Таким чином, останнім днем, коли Боржник зобов`язаний був надати належну номінацію, було 07.02.2021 року.

Заявник звертає увагу, що маючі на меті виконання умов Договору, відповідно до електронного повідомлення № LMA/VARAMAR/Dispute.Legal. 20210210.001 від 10.02.2021р., надав Боржнику останню можливість виконати обов`язок щодо номінації судна до 14:00 за Гамбурзьким часом 10.02.2021р., тим самим продовживши строк виконання зобов`язання для Боржника.

Також згідно з «Останнім юридичним повідомленням перед початком юридичного спору» (лист № LMA/VARAMAR/Dispute.Legal. 0210210.001), надісланому Боржнику 10.02.2021 року було вказано, що:

-Відповідно до умов Договору останнім днем для належної номінації судна є 07.02.2021 року;

-Заявник надає Боржнику останню можливість номінувати судно до 14:00 год. 10.02.2021 року за гамбурзьким часом;

-У разі невиконання свого обов`язку Боржником до зазначеного часу, Заявник зберігає за собою право розірвати Договір та вимагати від Боржника компенсації усіх збитків, завданих його діями, що полягали у невиконанні договірних зобов`язань.

11.02.2021р. Заявник направив Боржнику електронне повідомленні № LMA/VARAMAR/Dispute.Legal. 20210210.002., у тексті якого зазначив, що з цього моменті вважає Договір і всі зобов`язання за ним припиненими, а також попередив про намір розпочати судовий процес з метою стягнення збитків з Боржника у Лондонській асоціації морських арбітрів (адже юрисдикція цього арбітражного суду поширюється на усі спори, пов`язані з Договором).

18.02.2021р.Заявник в електронному повідомленні №LMA/VARAMAR/Dispute.Legal. 18210210.003 надав Боржнику розрахунок збитків, що були понесені ним в результаті порушення Боржником умов Договору. Також, цим листом Заявник надав Боржнику можливість добровільно сплатити завдані збитки у строк не пізніше 19.02.2021р.

Згідно з інформацією, наявною у Заявника, єдиним майном, належним Боржнику, яке знаходиться на території України, є судно «UNISPIRIT» (ІМО 9356402) (надалі - Судно).

Таким чином, Заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладання арешту на Судно ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення уповноваженого суду (Лондонської асоціації морських арбітрів) у майбутньому спорі з Боржником щодо стягнення завданих збитків.

Суд, дослідивши докази додані до заяви на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Положеннями п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. встановлено, що "морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів, зокрема, із будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів.

Згідно зі ст.2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

В силу положень ч.1-2 ст.41 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Згідно ст. 43. ст.41 Кодексу торговельного мореплавства України може бути арештовано судно, стосовно якого виникли морські вимоги, може бути арештовано тільки за наявності хоча б однієї з таких умов: а) вимога входить до категорії привілейованих вимог згідно з пунктами 1, 2, 3-5 і 7 статті 359 цього Кодексу; б) вимога ґрунтується на зареєстрованій заставі судна; в) вимога стосується права власності на судно або володіння ним; г) вимога, не зазначена у підпунктах "а", "б" і "в" цієї статті, але якщо особа, якій судно належить на праві власності на час виникнення вимоги, несе відповідальність за цією вимогою і є його власником на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна; фрахтувальник судна за бербоут-чартером несе відповідальність за цією вимогою і є фрахтувальником судна за бербоут-чартером або власником його на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 9 ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначені заходи забезпечення позову, згідно яких позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заявником не надано належних доказів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості.

До заяви надана вимога від 18.02.2021р. та листи від 16.02.2021р. та 25.02.2021р. з перекладом на українську мову, однак заявником не надано доказів, що вказана вимога та листи були направлені на електронні адреси вказаних компаній.

Крім того до заяви не надано доказів, що судно «UNISPIRIT» (ІМО 9356402) може покинути акваторію морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна) .

Судом було досліджено в мережі Інтернет міжнародну інформаційну систему MarineTraffic щодо судна «UNISPIRIT» (ІМО 9356402) з якої вбачається, що судно «UNISPIRIT» (ІМО 9356402), станом на 01.03.2021р. знаходиться на якорі морського порту морського порту Одеса Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Митна пл.,1, Одеса, 65026 Україна).

Крім того, суд звертає увагу на те, що надані до заяви докази з перекладом на українську мову засвідчені в установленому порядку перекладу документів на державну мову.

Відповідно до ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Нотаріальне засвідчення перекладу може здійснюватися як приватним, так і державним нотаріусом відповідно до ст.79 Закону України "Про нотаріат" та розділу 29 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України".

Можливі декілька варіантів нотаріального засвідчення перекладу:

1. Нотаріус сам засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Тексти перекладів у разі засвідчення самим нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів.

2. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. На підставі паспорта та документів про профільну освіту перекладача нотаріус встановлює його особу, кваліфікацію та засвідчує справжність його підпису на перекладі. Таким чином, своїм підписом перекладач гарантує, що переклад є тотожним оригінальному документу, а нотаріус підтверджує дійсність цього підпису та професійні повноваження перекладача.

3. Одночасно із засвідченням перекладу необхідно нотаріально засвідчити і вірність копії документа, який перекладався. У такому випадку нотаріус вчиняє одночасно дві нотаріальні дії - засвідчує вірність підпису перекладача та засвідчує вірність копії оригінального документа. У цьому разі разом із перекладом прошивається нотаріально засвідчена фотокопія документа, а оригінал залишається

Процедура оформлення "нотаріального перекладу" виглядає таким чином: вихідний документ та переклад скріплюються разом (традиційно прошнуровується за допомогою ниток, а іноді й більш сучасним методом - металевими люверсами). На останньому аркуші проставляється власне підпис перекладача та стандартний посвідчувальний напис нотаріуса, а також зазначається кількість прошнурованих аркушів. Місце скріплення останнього аркуша заклеюється паперовою "зірочкою", на яку нотаріус ставить свою печатку та підпис.

Засвідчувати вірність копій можливо далеко не зі всіх документів. Згідно із законом, нотаріуси засвідчують вірність копій (фотокопій) документів, виданих юридичними особами за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій (фотокопій) не заборонено законом.

Засвідчення підпису перекладача або засвідчення вірності перекладу самим нотаріусом (якщо він знає відповідну мову) також може відбуватися одночасно із такою нотаріальною дією, як посвідчення угоди. У цьому випадку переклад, як правило, вміщується поруч з оригіналом на одній сторінці, розділеній вертикальною рискою таким чином, щоб оригінальний текст розташовувався на лівій стороні, а переклад - на правій. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під перекладом вміщується підпис перекладача. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Якщо ж переклад розміщений на окремому від оригіналу аркуші, то як і в попередньому випадку, він прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Таким чином, нотаріальне засвідчення перекладу підтверджує його справжність. Крім того, нотаріальне засвідчення може говорити про те, що переклад виконаний дипломованим спеціалістом, який внесений до нотаріального реєстру. Це, в свою чергу, є підтвердженням високої якості перекладу, який відповідає всім нормам і правилам. До тих пір, доки переклад документа не буде нотаріально засвідчений, він не буде мати ніякої цінності. Крім того, не засвідчений переклад не може вважатися документом, навіть якщо він виконаний професійним перекладачем.

Як вбачається з матеріалів заяви, документи переведені на українську мову, прошиті та підписані, як зазначено перекладачем Гагаріним Юрієм Олексійовичем та надано копію диплома спеціаліста СК №37462707 від 30.06.2009р. за спеціальністю «Переклад», однак вказані документи не приймаються судом до уваги як належні та допустимі докази в розумінні положень ГПК України, оскільки переклад документів не містить посвідчувального напису нотаріуса, що підтверджує його справжність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви LEMARC AGROMOND PTE.LTD. про арешт судна для забезпечення морської вимоги за вх.суду№4-16/21 від 26.02.2021р.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви LEMARC AGROMOND PTE.LTD. про арешт судна для забезпечення морської вимоги за вх.суду№4-16/21 від 26.02.2021р. відмовити.

Ухвала набрала чинності 01.03.21 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя С.Ф. Гут