ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокуСправа № 912/4033/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/4033/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", вул. Крупської, 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500

про стягнення 13 588 619,43 грн

Представники сторін участі не брали.

У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ НАК "Нафтогаз України", позивач) до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (СП-ТОВ "Світловодськпобут", відповідач) про стягнення 13 588 619,43 грн, з яких 11 556 845,51 грн основного боргу, 923 394,62 грн пені, 553 366,11 грн 3% річних, 466 029,97 грн інфляційних втрат, 88 983,22 грн збитків, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору постачання природного газу №5359/18-БО-18 від 09.10.2018 в частині повної та своєчасної оплати.

Ухвалою від 21.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/4033/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.01.2021, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

11.01.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 05.01.2021 № 39/5-35-21, оскільки станом на поточну дату позивачем не отримано від відповідача відзиву, а також те, що позивач не в змозі забезпечити участь уповноваженого представника в судове засідання 14.01.2021.

11.01.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 15 від 06.01.2021, відповідно до якого відповідач зазначає, що на момент укладення договору, з огляду на специфічний порядок розрахунку, існуючі процедури організації взаємних розрахунків, зокрема позивач, був чи мав бути обізнаний, що відповідач через нормативно встановлені обмеження, завідомо не здатний належним чином, у повному обсязі та своєчасно виконувати свої зобов"язання перед ним. Крім того, відповідач зазначає, що є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ, стягнення в такому розмірі пені, а крім того інших санкцій, заявлених в позові, негативно вплине на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення міста, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров"я, освіти, дитячих садків. Серед іншого відповідач зазначив, що поточні розрахунки за теплопостачання здійснюються споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі, заборгованість за послугу з опалення станом на 01.12.2020 складає 62 492 662,38 грн, а тому стягнення з СП - ТОВ "Світловодськпобут" в заявленому розмірі пені та штрафу призведе до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що може тягнути за собою порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді, оскільки на підприємстві склалась важка економічна ситуація. При вирішенні даного спору відповідач просить врахувати, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів, стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинення діяльності відповідача СП-ТОВ "Світловодськпобут", а тому відповідач просить зменшити суму пені до 50% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 461 697,31 грн.

Протокольною ухвалою від 14.01.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 26.01.2021 о 12:00 год.

18.01.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де викладено заперечення проти зменшення розміру штрафних санкцій. Позивач просить при розгляді питання зменшення пені врахувати значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств споживачів, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021 років. Нафтогаз виконує покладені на нього урядом спеціальні обов`язки в повній мірі, незважаючи на збитки внаслідок виконання таких обов`язків та накопичення боргів за газ значною частиною цих контрагентів. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020-2021рр. Крім того, держава, покладаючи на AT "НАК "Нафтогаз України" спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків. Крім того, позивач звертає увагу, що заборгованість кінцевих споживачів та скрутне фінансове становище відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов"язань за договором.

Ухвалою від 26.01.2021 господарським судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.02.2021.

08.02.2021 господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

В засіданні 08.02.2021 позивач підтримав позовні вимоги, проти зменшення пені заперечив, в засіданні досліджено докази.

В судовому засіданні 08.02.2021 оголошено перерву до 12.02.2021 о 14:10 год.

12.02.2021 в судовому засіданні оголошено перерву на 23.02.2021 о 12:00 год.

В засіданні 23.02.2021 представники сторін участі не приймали.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Дата набрання чинності постанови - 20.03.2019.

09.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (постачальник) та Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (споживач) укладено Договір постачання природного газу №5359/18-БО-18 (далі - Договір, а.с. 21-30 т. 1).

Між сторонами підписано Додаткові угоди до Договору № 1-6 (а.с. 31-43, 45-46 т. 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. Договору - в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018).

Згідно п. 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) за цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України.

Відповідно до п. 2.1. Договору, у рахуванням умов Додаткової угоди №1 від 22.10.2018, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 по 26 жовтня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 540,0 тис. куб. метрі, згідно умов Додаткової угоди № 2 від 29.10.2018 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 по 31 жовтня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 740,0 тис.куб. метрів, Додаткової угоди № 3 від 01.11.2018 постачальник передає споживачу з 01 листопада по 30 листопада 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 600 тис.куб.метрів, Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018 постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 по 30 квітня 2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 3854,124 тис.куб. метрів, в тому числі, у тому числі за місяцями (тис.куб.м), згідно наведено у п. 2.1. таблиці.

Відповідно до пункту 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) Постачальник передає Споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання - передачі природного газу на газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання - передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з умовами п. 6.1. Договору (пункт 5.1 в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абзац третій підп. 2) п. 6.4 цього Договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється на електронну адресу відповідача, зазначену а п. 12 цього Договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

За змістом п. 12.1. Договору (пункт 11.1 в редакції Додаткової угоди №4 від 23.11.2018), Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

На виконання умов Договору позивач протягом періоду жовтень 2018 року - квітень 2019 року включно поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 13 591 585,65 грн, що підтверджується наступними актами приймання - передачі природного газу (а.с. 47-53):

- від 31.10.2018 на суму 39 131,15 грн;

- від 30.11.2018 на суму 2 379 253,62 грн;

- від 31.12.2018 на суму 3 004 829,92 грн;

- від 31.01.2019 на суму 3 413 522,70 грн;

- від 28.02.2019 на суму 2 503 764,29 грн;

- від 31.03.2019 на суму 1 953 403,21 грн;

- від 30.04.2019 на суму 297 680,75 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

В порушення своїх зобов`язань за поставлений природний газ у строки, передбачені Договором №5359/18-БО-18 від 09.10.2018, як повідомляє позивач, СП - ТОВ "Світловодськпобут" розрахувався частково з порушенням строків Договору, що стало підставою для звернення з даним позовом.

За приписами статей 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та статей 174, 193 Господарського кодексу України, договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж (ст.ст. 662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений Договором строк.

За розрахунком позивача, підтвердженим матеріалами справи, заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого газу за Договором №5359/18-БО-18 від 09.10.2018 станом на 16.12.2020 становила 11 556 845,51 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позов не заперечує факту порушення своїх зобов`язань по договору та визнає наявність заборгованості в розмірі 11 556 845,51 грн.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору №5359/18-БО-18 від 09.10.2018, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 11 556 845,51 грн, що є вартістю поставленого газу за Договором №5359/18-БО-18 від 09.10.2018, обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 8.2 Договору (пункт 7.2 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати, згідно пункту 6.1 договору (пунктів 5.1, 5.6 в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено статтею 3 зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначених норм наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач оплату за переданий газ у визначені договором строки за зобов`язаннями жовтня 2018 - квітня 2019 здійснив лише частково, що ним не спростовано під час розгляду справи.

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений пунктом 6.1 Договору (пункт 5.1 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), до 25 числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 923 394,62 грн пені за сукупний період з 27.11.2018 по 30.09.2020 по кожному акту окремо.

Договором визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 (пунктів 5.1, 5.6 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем арифметично вірно розраховано розмір таких вимог, пеня нарахована в межах визначених положеннями частини шостої статті 232 Господарського процесуального кодексу України, отже, за вказаних обставин вимоги про стягнення 923 394,62 грн пені, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 553 366,11 грн - 3% річних, нарахованих за сукупний період з 27.11.2018 по 30.09.2020 по кожному акту окремо та 466 029,97 грн інфляційних втрат за зобов`язаннями жовтня 2018 по квітень 2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такий розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, відповідно вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 553 366,11 грн та інфляційних втрат в розмірі 466 029,97 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення збитків у сумі 88 983,22 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 3.13. Договору (в редакції додаткової угоди № 4) визначено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати позичальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vn)хЦхК,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Згідно з пунктом 5.7. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 28.11.2018) відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13. договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п. 3.9. Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1. або 3.13.2. п.3.13. договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акта-претензїї, зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензїї.

Відповідно до підп. 8) п. 6.2. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 28.11.2018) споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. договору.

Відповідно до підп. 4) п. 6.3. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 28.11.2018), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1. договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем у розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4) пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2 , абз.2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється на електронну адресу відповідача, зазначену в п. 12 Договору та розміщується на офіційному сайті позивача.

Разом з цим, листом від 20.02.2020 № 26-1117/1.17-19, позивач повідомив відповідача про те, що з 01.03.2019 застосовуються пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2 , абз.2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 Договору.

Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1) підп. 3.9.2, п. 3.9, абзац четвертий підп. 5) п. 6.2, абзац другий підп. 2) п. 6.4 Договору з 01.03.2019 не застосовуються.

Відповідно до п. 2.1. Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 650,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 261,059 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 388,941 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1. Договору.

21.05.2019 позивачем на адресу відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-1495-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 1 047 705,77 грн за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за договором, згідно розрахунку збитків.

Вищезазначена Акт-претензія отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, станом на момент звернення із цим позовом до суду, збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Листом від 20.11.2019 № 26-3796-19 позивач направив на адресу відповідача лист щодо перерахунку по акту-претензії, відповідно до якого відповідач мав відшкодувати позивачу збитки у розмірі 88 983,22 грн.

Вищезазначений лист отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, станом на момент звернення із цим позовом до суду, збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Суд, перевіривши розрахунок збитків, зазначає що він є правильним та відповідає умовам пунктів 3.13. та 5.7. договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу. Тому, вимога щодо стягнення збитків у розмірі 88 983,22 грн підлягає задоволенню.

Відповідач у відзиві на позов просить зменшити розмір пені до 50% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 461 697,31 грн. Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач послався на такі обставини.

Відповідач не вважає, що вчинив правопорушення, а певне прострочення в оплаті за отриманий газ пов`язане із умовами, встановленими державою для ведення господарської діяльності у сфері теплопостачання, спеціального режиму проведення взаєморозрахунків, що не дає підстав дійти висновку про виправдане та справедливе покладення на відповідача господарських санкцій, як визначених законом так і тих, що визначено договором.

Крім того, відповідач також зазначає, що на момент укладання договору, з огляду на специфічний порядок розрахунку, існуючі процедури організації взаємних розрахунків, зокрема позивач, був чи мав бути обізнаний, що відповідач через нормативно встановлені обмеження, завідомо не здатний належним чином, у повному обсязі та своєчасно виконувати свої зобов`язання перед ним.

Положення договору, що передбачають своєчасне та повне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором є заздалегідь не здійсненими, а тому положення про нарахування пені за неналежне виконання зобов`язань, як спосіб забезпечення виконання зобов`язань, за таких обставин, є безпідставними. Сторони вже на день укладення договору розуміли те, що виконати договір в частині своєчасної оплати, через нормативні приписи держави, не можливо, а тому способи забезпечення нездійснених зобов`язань не підлягають застосуванню у правовідносинах, що є предметом розгляду.

Також, відповідач зазначив, що є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ, стягнення в такому розмірі пені, а крім того інших санкцій, заявлених у позові, негативно вплине на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення міста, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров`я, освіти, дитячих садків. Тариф на послуги з теплопостачання не відповідає витратам на виробництво та постачання теплової енергії, що підтверджується розміром субвенції з державного бюджету на різницю в тарифах, також тариф не передбачає витрат на сплату штрафних санкцій. За такої ситуації підприємство працює збитково, крім того поточні розрахунки за теплопостачання здійснюються Споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі, заборгованість за послугу з опалення станом на 01.12.2020 року складає 62492662,38 грн, а тому стягнення з СП-ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" в такому розмірі пені та штрафу призведе до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що може тягнути за собою порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді, оскільки на підприємстві склалась важка економічна ситуація.

При вирішенні даного спору відповідач просить суд врахувати, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів. Стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинки діяльності відповідача СП-ТОВ "Світловодськпобут".

Також, просить суд взяти до уваги, що допущені відповідачем прострочення хоч і носили систематичний характер, але порушення відповідачем договірних зобов`язань не спричинило негативних наслідків господарській діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" та виходячи із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, вважає, що нарахована пеня є непропорційною допущеному правопорушенню, що прострочення грошових зобов`язань відповідачем також компенсуються підлягаючими стягненню з відповідача сумами інших нарахувань: 3 % річних, індексу інфляції. Також просить суд взяти до уваги дані обставини при винесенні рішення та користуючись правом наданим статтею 233 ГК України та статтею 83 ГПК України зменшити розмір пені до 50 відсотків від заявленої суми, це надасть можливість відповідачу не припиняючи виробничої діяльності проводити розрахунки за стягнутою пенею та штрафом і основним зобов`язанням.

Окрім того, відповідач просить суд врахувати вказівку, що міститься в пункті 3.17,4 постанови пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначається, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам. поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Позивач у відповіді на відзив наголошує, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, або відсутність у боржника прибутку, відсутність коштів на рахунках.

Позивач просить також врахувати такі обставини.

Станом на 01.07.2020 торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) перед позивачем з боку Споживачів становила 49 421 млрд грн, має тенденцію до зростання.

Станом на 30.09.2020, відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан НАК "Нафтогаз України" розмір короткострокових зобов`язань складає 78,419 млрд грн (в тому числі відстрочені податкові зобов`язання - 18,408 млрд грн). Всього - 167,516 млрд грн (дана інформація є публічно-доступною).

Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021 років.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Так, основним нормативним документом, що регулює порядок та умови постачання природного газу та виділення номінацій захищеним споживачам у опалювальний період 2017-2018 років є постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року №187, якою затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення про ПСО).

Згідно з пп. 1 п. 3 Положення встановлено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та порядку, що визначені Положенням про ПСО.

Прибуток компанія отримує від інших видів діяльності, не пов`язаних з постачанням природного газу теплогенеруючим підприємствам та підприємствам які забезпечують природним газом побутових споживачів.

Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020-2121 р.р.

Позивач зазначає, що держава, покладаючи на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 по справі №826/6064/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018, визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки.

Позивач вважає, що заборгованість кінцевих споживачів, збитковість підприємства, відсутність прибутку або скрутне матеріальне становище не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності.

Щодо ступеню виконання зобов`язання відповідачем, позивач звертає увагу на те, що станом на дату звернення до суду відповідачем не сплачено основну заборгованість, яка наразі складає 11 556 845,51 грн, тобто сума основного боргу сплачена лише на 14,97%. При цьому останній платіж за Договором було зроблено відповідачем, ще 01.10.2019 в розмірі 9 995,05 грн, з того часу сума основної заборгованості не зменшилась.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено матеріалами справи, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору).

Тобто, Відповідач діє з метою задоволення суспільного інтересу, не отримуючи прибутків від вироблення теплової енергії.

Відповідно до умов Договору (п. 5.3.) платежі в т.ч. за цим Договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Отже, розрахунки за поставлене тепло здійснюються на рахунки зі спеціальним режимом використання за схемою: споживач тепла сплачує грошові кошти за отриману теплову енергію теплопостачальній організації на рахунок зі спеціальним режимом використання. Грошові кошти, які надходять на цей рахунок, розподіляються за затвердженими постановами НКРЕКП Реєстрами нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію.

Таким чином, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання.

Стан розрахунків відповідача з позивачем залежить від стану розрахунків кінцевих споживачів з теплопостачальною організацією та від встановлених НКРЕКП нормативів перерахування коштів за категоріями споживачів, що дає можливість прийти до висновку про винятковість даного випадку, виходячи з інтересів сторін, які беруть участь у зобов`язанні та заслуговують на увагу.

Позивач і відповідач є юридичними особами - резидентами України. Проблема забезпечення теплом усіх категорій споживачів в опалювальний період є суспільно-політичною проблемою, вирішення якої, зокрема, покладене на сторони спору. Діяльність СП ТОВ "Світловодськпобут", як теплогенеруючої організації здійснюється з метою задоволення суспільного інтересу, що є винятковою обставиною.

За таких обставин недопустимим є порушення принципу рівності суб`єктів господарювання, оскільки весь тягар негативних наслідків, зумовлений несвоєчасністю розрахунків кінцевих споживачів за поставлену теплову енергію, несе теплогенеруюча організація, внаслідок застосування до неї штрафних санкцій постачальником природного газу.

Згідно з принципом співрозмірності (пропорційності) не можуть покладатися на юридичну особу, яка діє з метою задоволення суспільних інтересів, зобов`язання, які перевищують межі необхідності.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Споживачі відповідача несвоєчасно здійснюють оплату за послуги з теплопостачання. Станом на 01.12.2020 заборгованість по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед СП ТОВ "Світловодськпобут" становить 62 492 662,38 грн, що підтверджується довідкою від 05.01.2021 №9 (а.с.39 т. 2).

Постановою про арешт коштів боржника від 10.03.2020 у ВП №58618954, прийнятою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Борисенко Л.П., накладено арешт на грошові кошти в сумі 7 799 611,91 грн, що містяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в філії Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" м. Кровоград, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику СП ТОВ "Світловодськпобут".

Арешт накладено при примусовому виконанні наказів, виданих у справах про стягнення коштів за природний газ на користь ПАТ "НАК Нафтогаз України".

26.08.2020 та 08.09.2020 органами виконавчої служби прийнято постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника СП ТОВ "Світловодськпобут".

У зв`язку із накладенням арештів на всі рахунки боржника, СП ТОВ "Світловодськпобут" позбавлене можливості придбання необхідних матеріалів для забезпечення безперебійного теплопостачання мешканцям міста Світловодська.

Більше того, наявність значної кількості виконавчих проваджень відкритих щодо стягнення з СП ТОВ "Світловодськпобут" заборгованості, в т.ч. пені на користь АТ НАК "Нафтогаз України" в повному розмірі, також свідчить про скрутний матеріальний стан відповідача.

Отже закони та інші нормативно-правові акти, що регулюють відносини відповідача і споживачів комунальних послуг, в тому числі з теплопостачання, не сприяють підвищенню платіжної дисципліни. Масове невиконання судових рішень, відповідно до яких на користь відповідача стягнута заборгованість громадян та юридичних осіб за надані послуги з теплопостачання, відомості про які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, ускладнює належне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати енергоносіїв, зокрема за Договором № 5359/18-БО-18.

Таким чином, оскільки відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення; є комунальним підприємством, яке не займається будь-якою іншою діяльністю, то здійснення оплати поставленого позивачем газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів (категорії бюджетні організації) з відповідачем за спожиту теплову енергію.

Надані відповідачем до матеріалів справи вищезазначені докази, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за договором, причини несвоєчасного виконання зобов`язання, значимість підприємства відповідача для населення та держави, постачання відповідачем теплової енергії саме бюджетним організаціям - містять об`єктивні відомості, та свідчать про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення неустойки.

Суд вважає, що позивачем не надано належних у розумінні статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання збитків/понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості наданих послуг.

Позивач наголошує на тому, що станом на 30.09.2020 відповідно до консолідованого звіту позивача, розмір короткострокових позик складає 78,419 млрд грн, довгострокових - 89,097 млрд грн; всього 167,516 млрд грн.

Поряд із цим позивачем не надано детальних розшифровок по Консолідованому звіту про фінансовий стан на 30.09.2020 в розрізі окремо ідентифікованих покупців/споживачів підприємств теплоенергетики, зокрема, обсягу заборгованості яка обраховується за відповідачем із зазначенням суми такого боргу (заборгованості) протягом дії Договору № 5359/18-БО-18.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своєї позиції позивачем не надано.

Крім того, відповідно до загальновідомої інформації:

- звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), розміщеному на сайті (htpp://smida.gov.ua) у 2018 році ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як окрема юридична особа отримав чистий фінансовий результат: прибуток у розмірі 13 613 258 тис. грн. (рядок 2355),

- звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), розміщеному на сайті (htpp://smida.gov.ua) у 2019 році АТ "НАК "Нафтогаз України" як окрема юридична особа отримав чистий фінансовий результат: прибуток у розмірі 50 658 211 тис. грн. (рядок 2355).

Вищезазначене спростовує доводи позивача про нестачу коштів для здійснення його поточної діяльності, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2019/2020 років, а також про недотримання судом балансу інтересів сторін.

Судом враховано інтереси позивача та прийнято до уваги, що діяльність АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи.

Разом з тим, зменшення нарахованої пені на 461697,31 грн не призведе до порушення прав Позивача.

Посилання позивача на наявність судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 у справі № 826/6064/17, залишеного в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018, яким визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у не визначенні джерел фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, при прийнятті постанови від 01.10.2015 № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", є безпідставним, з огляду на наступне.

Так, предметом розгляду адміністративного позову у справі № 826/6064/17 було визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу на яких покладаються спеціальні обов`язки.

Згаданим рішенням Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що рішення Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу має визначати джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, з урахуванням положення частини сьомої цієї статті (ч. 7 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" - далі Закон).

Отже, судовим рішенням у даній справі встановлено, що в порушення вимог зазначеної норми закону Відповідачем (Кабінетом Міністрів України) не визначено джерело фінансування та порядку визначення компенсації, що повинно надаватися Позивачу (АТ "НАК "Нафтогаз України"), як суб`єкту ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки у перехідний період, а саме: у період часу з 01 травня 2016 по 31 березня 2017 року (включно).

Натомість, предметом спору у даній справі є заборгованість та нарахована пеня за періоду часу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, а відтак, посилання на нього скаржником, як на невиконання з боку держави своїх зобов`язань з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених скаржником, що спричинило останньому збитки є безпідставним.

Окрім цього, скаржником не наведено розмір таких збитків, спричинених невиконанням з боку держави своїх зобов`язань.

З підстав вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний випадок можна визнати винятковим, також беручи до уваги:

- поважні причини несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання (відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання);

- ту обставину, що відповідач є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання, а отже, основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги з теплопостачання від споживачів, серед яких є населення та бюджетні організації;

- поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення порушення та його наслідків;

- ступінь виконання зобов`язань відповідачем по Договору;

- дотримання балансу інтересів обох сторін,

та вважає, що є законні підстави для зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 50% від належної до стягнення суми до 461697,31 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 13 126 922,12 грн, з яких: 11 556 845,51 грн основного боргу, 461 697,31 грн пені, 553 366,11 грн 3% річних, 466 029,97 грн інфляційних втрат та 88 983,22 грн збитків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас стосовно зменшення пені на 50%, то судовий збір за стягнення пені, вимоги за якою не задоволені судом прокладаються на відповідача на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Крупської, 2А, і.к. 31678853) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, і.к. 20077720) - 11 556 845,51 грн основного боргу, 461 697,31 грн пені, 553 366,11 грн 3% річних, 466 029,97 грн інфляційних втрат, 88 983,22 грн збитків, а також 203 829,29 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення надіслати позивачу на електронну адресу , ; відповідачу на поштову адресу.

Повне рішення складено 01.03.2021.

Суддя В.Г. Кабакова