ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. Справа№ 925/542/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020

у справі №925/542/20 (суддя Васянович А.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоМакс-Експрес»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП»

про стягнення 43181,08 грн.

1. Зміст позовних вимог та заяви

Товариство з обмеженою відповідальністю «АвтоМакс-Експрес» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (далі - відповідач) про стягнення 43181,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений договір перевезення вантажів, на виконання умов якого сторонами було погоджено заявку №210-2 від 03.09.2019 з істотними умовами. На виконання умов договору та зазначеної заявки позивачем були надані послуги перевезення, проте відповідачем не оплачені в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що сторони домовилися про розрахунок за надані послуги лише коштами замовника, жодних виключень з пунктів 2.1.3. та п.5.4. договору не передбачено.

Також відповідач вказував, що позивач не вжив усіх заходів необхідних для належного виконання ним зобов`язання, у розумінні ст. 193 Господарського кодексу України. Підтвердженням даного юридичного факту є те, що жодних листів з уточненням, чи розрахувався замовник із експедитором (за договором) на адресу відповідача не надходило.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

09.07.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" (експедитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Автомакс-Експрес" (перевізник) було укладено договір про перевезення вантажів №71.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору предметом регулювання договору є відносини сторін, при яких перевізник зобов`язався доставити погоджений із експедитором вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а експедитор - сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник виступає/діє від свого імені, а експедитор виступає/діє від свого імені, але в інтересах, за завданням/дорученням та за рахунок замовника транспортно-експедиторської послуги (далі - замовник) (п. 1.2. договору).

Вартість перевезення, порядок розрахунків/форма оплати та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються в заявці на перевезення вантажу (додаток №1 до договору), (далі - заявка) (п.1.3. договору).

Відповідно до п.1.6.1. договору заявка є обов`язковою, невід`ємною (обов`язковою) та пріоритетною частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка передана за допомогою засобі електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки.

Згідно з п.1.6.10 договору експедитор вправі вимагати від перевізника не розвантажуватися на склад, якщо замовник не провів розрахунок за надану/спожиту послугу.

Відповідно до п.2.1.3. договору експедитор зобов`язаний на погоджених умовах за рахунок замовника та його коштами оплатити послуги перевізника.

Згідно з п.3.1. договору ціни в договорі є договірними, встановленими в національній валюті - гривні. Загальну ціну договору становить сума усіх цін фрахтів/заявок за підтвердженими заявками, які було виконано протягом строку дії договору.

Ціна фрахту/заявки і строк її оплати узгоджується сторонами та зазначається в заявках (п.3.2. договору).

Розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, протягом п`яти банківських днів після підписання сторонами акту (якщо інше не передбачено у заявці) (п.3.5. договору).

Експедитор розраховується із перевізником виключно коштами замовника, та виключно після їх отримання експедитором (п.5.4. договору).

Між сторонами була узгоджена та підписана заявка №210-2 від 03.09.2019 на перевезення вантажу міжнародного сполучення.

У вказаній заявці було встановлено, що вартість послуг з перевезення вантажу складає 2 300 євро по курсу НБУ на день розвантаження авто. При цьому, відповідно до умов оплати, визначених у заявці, сторони погодили здійснити оплату шляхом безготівкового розрахунку протягом 14 днів при отриманні оригіналів документів (Заявка - 2 шт., Рахунок, Акт - 2 шт., CMR - 2 шт. - ОРИГІНАЛИ, Договір - 2 шт.

Відповідно до додаткових умов, зазначених у заявці №210-2 від 03.09.2019, факт підписання цієї заявки сторонами одночасно свідчить про те, що в перевізника наявні / діючі всі дозволи, ліцензії, узгодження і т.п., які дають право здійснення перевезення вантажу по обумовленому маршруту та / або він (його транспортний засіб) не перебуває під дією заборон / санкцій і т.д. будь-яких уповноважених органів будь-якої країни в / з території якої пролягатиме маршрут.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи на виконання умов договору та заявки №210-2 від 03.09.2019 на перевезення вантажу позивач виконав перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом м. Харків (Україна) - м. Аффольтерн-на-Альбисе (Швейцарія), що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №329386 від 06.09.2019.

Надання позивачем послуг з перевезення згідно заявки №210-2 від 03.09.2019 підтверджується копіями наступних документів:

- міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) від 06.09.2019;

- актом надання послуг №145 від 11.09.2019 на суму 63181,08 грн.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за перевезення вантажу в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №1829 від 15.11.2019 та №1989 від 23.12.2019.

В зв`язку з виникненням заборгованості позивач звернувся з відповідним позовом.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 у справі №925/542/20 задоволено повністю.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що саме відповідач як експедитор, який діяв в інтересах та за завданням замовника перевезення (клієнта) взяв на себе зобов`язання оплатити перевізнику плату за перевезення, а тому саме відповідач є боржником у даному зобов`язанні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 43181,08 грн. боргу за перевезення вантажів.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано п.5.4. договору, яким визначено, що експедитор розраховується із перевізником виключно коштами замовника та виключно після їх отримання експедитором.

Суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що у позивача відсутня ліцензія на надання відповідних послуг.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на невірному трактуванні умов договору. У зв`язку з чим, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

14.08.2020 відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 23.07.2020 у справі №925/542/20.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 у справі №925/542/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді - Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Груп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 у справі №925/542/20 залишено без руху на підставі п. 2 ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю доказів про сплату судового збору у встановленому законом розмірі. Надано скаржнику строк для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

22.09.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшов лист про усунення недоліків, до якого додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено до розгляду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Груп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 у справі №925/542/20 без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, враховуючи, що Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин, який продовжено, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

7. Джерела права й акти їх застосування

Господарський кодекс України

Згідно з ч. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Цивільний кодекс України

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Господарський процесуальний кодекс України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору перевезення між сторонами була узгоджена та підписана заявка №210-2 від 03.09.2019 на перевезення вантажу міжнародного сполучення. У вказаній заявці було встановлено, відповідач зобов`язувався здійснити оплату шляхом безготівкового розрахунку протягом 14 днів при отриманні оригіналів заявка у кількості 2 шт., рахунок, акт в кількості 2 шт., CMR - 2 шт. та Договір - 2 шт.

Позивач виконав перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом м. Харків (Україна) - м. Аффольтерн-на-Альбисе (Швейцарія), що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною. Відповідно до акту наданих послуг та рахунку-фактури вартість послуг з перевезення становила 63181,08 грн. Проте, відповідачем було здійснено лише часткову оплату за перевезення вантажу в розмірі 20000,00 грн.

Виходячи з зазначеного місцевим судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи наявність у відповідача заборгованості в сумі 43181,08 грн.

При цьому судом не приймаються доводи відповідача, що ним не оплачені послуги з перевезення в зв`язку з тим, що замовник не розрахувався з ним.

Відносини, які виникають між експедитором та перевізником стосуються лише доставки перевізником довіреного йому вантажу до пункту призначення. Відповідальність у такому випадку експедитор несе як вантажовідправник, і вона визначається договором на перевезення вантажу або відповідними нормами законодавства, які регулюють відносини, що виникають при перевезенні вантажів. Відносини між замовником та експедитором мають агентський характер і регулюються окремо.

Як вбачається з умов договору, порядок розрахунків/форма оплати та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються в заявці на перевезення вантажу, яка в силу умов п. 1.6.1 договору є обов`язковою, невід`ємною та пріоритетною частиною договору. Що і було зроблено сторонами та відповідно у заявці №210-2 від 03.09.2019 на перевезення вантажу міжнародного сполучення сторони погодили, що відповідач зобов`язувався розрахуватись протягом 14 днів при отриманні оригіналів документів. Але, відповідачем не було дотримано умов вказаної заявки.

При цьому, виходячи з умов договору, відповідач мав розраховуватись із перевізником виключно коштами замовника, та виключно після їх отримання експедитором. Але, всупереч вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не надано ні місцевому господарському суду, ні апеляційному суду, докази того, що у замовника наявна заборгованість перед відповідачем (експедитором).

Водночас, згідно з п.1.6.10 договору експедитор вправі вимагати від перевізника не розвантажуватися на склад, якщо замовник не провів розрахунок за надану/спожиту послугу. Проте, зазначеним правом відповідач не скористався.

Доводи відповідача щодо необхідності дослідження ліцензії на право міжнародних перевезень позивача для всебічного, повного та обґрунтованого з`ясування обставин відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки підписанням заявки №210-2 від 03.09.2019 сторони свідчили про те, що в перевізника наявні / діючі всі дозволи, ліцензії, узгодження і т.п., які дають право здійснення перевезення вантажу по обумовленому маршруту та / або він (його транспортний засіб) не перебуває під дією заборон / санкцій і т.д. будь-яких уповноважених органів будь-якої країни в / з території якої пролягатиме маршрут.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що саме відповідач як експедитор, який діяв в інтересах та за завданням замовника перевезення (клієнта) взяв на себе зобов`язання оплатити перевізнику плату за перевезення, а тому саме відповідач є боржником у даному зобов`язанні.

Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5 000 грн. 00 коп. понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Згідно ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується наступне:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розділом 4 договору про надання правової допомоги від 17.04.2020 укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Статус" визначено, що гонорар сплачується у безготівковій формі на поточний рахунок адвокатського об`єднання протягом 3-х днів з моменту виставлення рахунку та калькуляції вартості надання правової допомоги.

Згідно рахунку та калькуляції вартості надання правової допомоги по договору від 17.04.2020:

- вивчення матеріалів апеляційної скарги, підготовка та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Імпесктранс Груп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 - 2 години.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією платіжного доручення №1031 від 12.10.2020.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача не надходило до суду заяв про не співмірність витрат та клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Груп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 у справі №925/542/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 у справі №925/542/20 залишити без змін.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Груп» (м. Черкаси, вул. Пушкіна, 100, оф. 1, ідентифікаційний код 39505251) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автомакс-Експрес» (м. Ковель, вул. Мечнікова, 10/26, ідентифікаційний код 42239149) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Матеріали справи №925/542/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

Є.Ю. Шаптала