УХВАЛА

м. Київ

16.02.2021Справа № 910/6935/20

За заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго";

про відстрочення виконання рішення.

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Енергозбут";

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго";

про стягнення 3 397 182,23 грн.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від стягувача: не з`явився;

Від боржника (заявника): Атаманюк В.В., довіреність № 52 від 24.12.20.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Енергозбут" з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", в якому просить стягнути з відповідача 3 397 182,23 грн з яких 2 569 690,47 грн. заборгованості за розподіл електричної енергії, 439 911,05 грн пені у розмірі 0,5 % від суми прострочення, 39 091,32 грн 3% річних, 91 520,34 грн індексу інфляції та 256 969,05 грн 10 % від суми штрафу простроченої заборгованості на підставі публічного договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 38 від 21.12.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 позов задоволено повністю, а саме: стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код юридичної особи 19480600) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі філії "Енергозбут" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 97, ідентифікаційний код юридичної особи 40150221) 2 569 690 (два мільйони п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто) грн. 47 коп. заборгованості, 439 911 (чотириста тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 05 коп. пені, 39 091 (тридцять дев`ять тисяч дев`яносто одну) грн. 32 коп. 3% річних, 91 520 (дев`яносто одну тисячу п`ятсот двадцять) грн. 34 коп. інфляційних втрат, 256 969 (двісті п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 05 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 50 957 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 73 коп.

На виконання вказаного рішення 26.10.2020 було видано наказ.

До господарського суду від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 року у справі № 910/6935/20 на один рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.20 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.01.21.

У зв`язку з неявкою представника стягувача слухання заяви відкладено до 16.02.2021 р.

У судовому засіданні 16.02.21 заявником підтримано подану ним заяву.

Стягувач в судове засідання 16.02.21. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву боржника, надавши оцінку доводам заяви та наявним в матеріалах справи документам, суд дійшов висновку, що заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про відстрочення на один рік виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 року у справі № 910/6935/20 задоволенню не підлягає з наведених далі підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України).

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду.

Таким чином, ухвала про відстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.09., виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.05. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі № 910/6935/20, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади.

Отже, боржником не подано суду жодних належних доказів, в розумінні приписів ст. 76 ГПК України, на підтвердження викладених в заяві обставин, зокрема, того, що відстрочення наявної у боржника заборгованості забезпечить виконання рішення Господарського суду міста Києва в даній справі і у майбутньому надасть можливість заявнику акумулювати необхідну грошову суму на виконання рішення.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. 7 ст. 331 ГПК України).

Розглянувши мотиви поданої заяви, врахувавши ступінь вини боржника у виникненні спору, дослідивши наявні докази, суд відмовляє в задоволенні заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про відстрочення на один рік виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 року у справі № 910/6935/20.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про відстрочення на один рік виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 року у справі № 910/6935/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 16.02.21. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Мандриченко