РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2021Справа № 910/7892/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Лаврова В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер», ОСОБА_1

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Екстрадіджитал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Август Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ «Фактор», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 140000 грн,

за участі представників:

від позивача - не з`явився;

від відповідача 1 - Ямковий В.І. (уповноважений представник);

від відповідача 2 - Ямковий В.І. (уповноважений представник);

третя особа 1 - не з`явився;

третя особа 2 - Котул А. М. (уповноважений представник);

третя особа 3 - не з`явився;

третя особа 4 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер», ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екстрадіджитал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Август Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ «Фактор», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 140000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невідповідністю вимогам чинного законодавства правочинів щодо перерахування коштів з поточних з поточних рахунків кредиторів: ТОВ «Юнітранс ЛС», ТОВ «КСМ Альянс», ТОВ «Екстрадіджитал», ТОВ «Август Трейд», ТОВ «НВФ «Фактор» на рахунок № НОМЕР_1 , які проведені 18.05.2016 та 19.05.2016 на загальну суму 5149699,06 грн, а також правочинів щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012 на суму 3316985 грн, що вчинені 18.05.2016, на суму 1505576,63 грн та 7136,45 грн, що вчинені 20.05.2016, оскільки вказане не призвело до збільшення активів банку, а сплата заборгованості відбувалась виключно шляхом коригування банком структури власного балансу через зміну обліку грошових зобов`язань по рахункам клієнтів. При цьому 04.12.2014 Правлінням Національного банку України було прийнято постанову №783/БТ «Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Фідобанк» та призначення куратора», за приписами якої ПАТ «Фідобанк» було зобов`язано проводити розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України.

Окрім того, позивач зазначає, що погашення заборгованості по кредиту оформлене операцією на суму 1505576,63 грн з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 відбулась в неробочий час з 19 на 20.05.2016 о 01:37 год. в порушення приписів наказу №264 від 06.08.2015 «Щодо режиму роботи відділень ПУАТ «Фідобанк» та наказу №534 від 14.06.2013 «Щодо затвердження в ПУАТ «Фідобанк» післяопераційного часу».

Наведене, на думку позивача, свідчить про фіктивність проведеної оплати та про надання особам, що її проводили нічим не обумовлених переваг на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом їх фактичного обміну на ліквідний актив банку. Відтак, в порядку застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів позивач просить стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2, який виступає поручителем за вищезазначеним договором, частину наявної заборгованості у розмірі 140000 грн за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07.09.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмежено відповідальністю «Лаян Віннер» надійшла заява із запереченнями щодо розгляду вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 призначено розгляд справи №910/7892/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

08.09.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 та відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому останні просили суд застосувати до правовідносин між позивачем та відповідачами позовну давність та відмовити в задоволенні вимог позивача у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Зокрема відповідач 1 та відповідач 2 зазначили, що 20.05.2016 ТОВ «Лаян Віннер» було остаточно погашено заборгованість за Кредитним договором №ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012 по кредиту та відсоткам, що підтверджується копією довідки Банку №2-3-7-0-1-1/723-ВА від 05.07.2016.

У зв`язку з чим, відповідачі зазначають, що зобов`язання між ТОВ «Лаян Віннер» було припинено на підставі ст. 599 ЦК України.

Окрім того, відповідачі зазначають, що погашення заборгованості за кредитним договором відбулось до прийняття Правлінням НБУ рішення №8 від 20.05.2016 «Про віднесення ПУАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим, посилання позивача на те що операції щодо погашення заборгованості є штучним та відбулось внаслідок корегування структури банківського балансу є хибними.

Також відповідач зазначає, що йому не було відомо про віднесення банку до категорії проблемних, оскільки про прийняття такого рішення він не повідомлявся.

22.09.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній зазначив, що заперечення відповідача 1 та відповідача 2 є безпідставними, оскільки спірний правочин визнано нікчемним відповідно до вимог чинного законодавства.

12.10.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва третьою особою 2 подано пояснення по справі, в яких останній зазначив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб перевищив свої повноваження відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - закон) при перевірці правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Окрім того, третя особа 2 зазначила, що угоди (договори), на підставі яких здійснювались перерахування коштів третім особам, залученими до цього позову на користь відповідача 1 є цілком законними, а позивач і третя особа 4 не мали права їх оцінювати. Також, третя особа 2 зазначила, що обставини здійснення переказу коштів з рахунків третіх осіб в післяопераційний час не можуть бути доказами нікчемності договорів (правочинів), оскільки клієнт баку не несе відповідальність за фактичне здійснення переказу працівниками банку в післяопераційний час.

Окрім того, третя особа 2 підтримала заяву відповідача 1 про застосування строків позовної давності до правовідносин, які є предметом цього спору.

20.10.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва третьою особою 4 подано пояснення по справі в яких просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Окрім того, третя особа 4 зазначила, що положення ст. 38 Закону стосуються правочинів, однією зі сторін якого є банк, щодо якого запроваджено тимчасову адміністрацію, тобто свідчить про те, що законодавець передбачив спеціальні норми, які визначають порядок віднесення до нікчемних правочинів, мета яких суперечить майновим інтересам банку. Грошові перекази є діями осіб, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто їх можна віднести до правочинів у розумінні Цивільного кодексу України. Також, третя особа 4 зазначила, що відповідно до Закону встановлено прямий обов`язок проводити перевірку протягом тимчасової адміністрації, жодним чином не забороняє та не обмежує Фонд та його Уповноважену особу у праві протягом всієї процедури ліквідації банку здійснювати таку перевірку, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії на застосування наслідків нікчемності договорів, що узгоджується з ч. 4 ст. 38 Закону.

У зв`язку з вищезазначеним, третя особа 4 вказує, що проведені спірні розрахункові операції проведені між сторонами щодо виконання кредитних зобов`язань є виключно корегуванням структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, що не може свідчити про належне виконання зобов`язань в розумінні ст. 526, 599 ЦК України.

В судове засідання 16.02.2021 представники позивача, третьої особи 1, 3, 4 не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні 16.02.2021 представник відповідача 1,2 та третьої особи 2 заперечили проти позовних вимог позивача та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» (позичальник, відповідач 1) було укладено Кредитний договір з юридичною особою (мікро-клієнтом) (з нарахуванням процентів за змінюваною процентною ставкою) №012/ZB2NNH/2/001.

Відповідно до п.1.1. договору кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 8000000 грн на строк до 30.05.2022 (включно), із сплатою процентів річних в розмір, порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Згідно з п. 1.1.3. договору кінцевим терміном повернення кредиту є 30.05.2022. кінцевим терміном повернення кредиту вважатиметься також 30 (тридцятий) день з дня направлення кредитором позичальнику листа повідомлення (вимоги) відповідно до 4.2.4., п. 5.1.1.1. цього договору.

Пунктом 1.3. договору визначено, що у відповідно з діючим законодавством України забезпеченням виконання позичальником його зобов`язань за цим договором є: іпотека нежитлової будівлі, загальною площею 1928,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, заставною вартістю 6950389,72; порука фізичної особи ОСОБА_1

Відповідно до п. 2.4. договору моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора, суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів), визначених цим договором

Пунктом 6.1. договору визначено, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості, процентів за користування кредитом, комісій та неустойки.

Згідно з п. 9.3. договору якщо інше не передбачене цим договором, зміни в договорі оформлюються додатковими угодами сторін, які після їх підписання стають невід`ємною частиною договору.

В якості забезпечення зобов`язання 31.05.2012 Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») (кредитор, позивач) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач 2) укладено Договір поруки (з фізичною особою-поручителем)№012/ZB2NNH/2/001 відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення ТОВ «Лаян Віннер» (позичальник) зобов`язань, що впливають з Кредитного договору з юридичною особою (мікро-клієнтом) (з нарахуванням процентів за змінюваною процентною ставкою) №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012, укладеного між кредитором та позичальником.

Відповідно до п. 1.2. договору встановлено, що зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором, не потребують.

Згідно з п. 2.1. договору повернення кредиту за Кредитним договором в строк до 30.05.2022 з дотриманням, при цьому, визначеного кредитним договором порядку сплати періодичних платежів або достроково у випадках, передбачених кредитним договором та/або цим договором, та/або чинного законодавства.

У п. 6.1. договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених цим договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинного законодавства України та положень цього договору. До регулювання правовідносин, що не передбачені в цьому договорі.

Як зазначає позивач, станом на 18.05.2016 залишок строкової заборгованості відповідача 1 за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 становив 4825648,07 грн, з них 4822561,63 грн - за тілом кредиту та 3086,44 грн - за відсотками.

18.05.2016 відповідачем 1 з рахунку б/р 2909 (інша кредиторська заборгованість) було здійснено погашення заборгованості за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 на суму 3316985 грн.

За результатами аналізу руху коштів по рахунку б/р 2909 відповідача 1 встановлено, що кошти на зазначений рахунок надійшли з поточних рахунків ТОВ «Юнітранс ЛС», ТОВ «КСМ Альянс» та ТОВ «Екстрадіджитал» на загальну суму 3316985 грн.

19.06.2016 на рахунку іншої кредиторської заборгованості б/р 2909 відповідачем 1 було здійснено перерахування/переміщення коштів з поточних рахунків третьої особи 2 та третьої особи 3 на загальну суму 1832714,06 грн.

Як зазначає позивач, 20.05.2016 проведено остаточне погашення заборгованості за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 по кредиту та процентам, у зв`язку з чим 15.07.2016 було проведено списання наявних засобів забезпечення по Кредитному договору №012/ZB2NNH/2/001.

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 року №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.05.2016 року №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ «Фідобанк» Коваленку О.В. строком на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно. Рішенням від 9.06.2016 року №959 повноваження уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПУАТ «Фідобанк» подовжено з 20.06.2016 року до 19.07.2016 року включно.

18.07.2016 правлінням Національного банку України прийнято рішення №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», відповідно до якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до зазначеного рішення розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» Коваленку О.В. з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1836 від 02.07.2018 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» на два роки з 20.07.2018 по 19.07.2020 включено та відповідно повноваження ліквідатора Коваленко О.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №2732 від 25.10.2019 з 28.10.2019 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» Білій Ірині Володимирівні.

28.11.2019 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білою І.В. прийнято рішення №8, згідно з яким віднесено до категорії нікчемних та вирішено вважати нікчемними: правочини щодо перерахування коштів з поточних рахунків клієнтів/кредиторів ПУАТ «Фідобанк» на рахунок ТОВ «Лаян Віннер» № НОМЕР_1 на загальну суму 3316985 грн, проведені 18.05.2016; правочини щодо погашення заборгованості по кредиту за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012 на суму 3316985 та 1505576 грн, а також процентам на суму 7136,45 грн з підстав відповідності критеріям нікчемності, встановленим п.п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

У зв`язку з цим, 06.12.2019 позивачем було направлено на адресу ТОВ «Лаян Віннер», ТОВ «Юнітранс ЛС», ТОВ «КСМ Альянс», ТОВ «Екстрадіджитал», ТОВ «Август Трейд», ТОВ «НВФ «Фактор» повідомлення про нікчемність правочинів з вимогою до позичальника - негайно, але не пізніше 30 днів з моменту отримання даного повідомлення погасити відновлену в порядку застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів заборгованість у сумі 3316985 грн, 1505576,63 грн та 7136,45 грн, а також додатково-нараховані платежі за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012.

Доказів виконання вимоги позивача з погашення заборгованості у розмірі 4829698,08 грн відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За приписом ч. 5 ст. 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Частиною 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що правочини (у тому числі - договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

У розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 2) банківськими рахунками є рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимог, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

За змістом п. 7.1.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кореспондентській рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Поняття консолідованого кореспондентського рахунку наведено в Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні № 320 від 16 серпня 2006 р., відповідно до якої консолідований кореспондентській рахунок - це кореспондентський рахунок, що відкритий у Національному банку і на якому об`єднані кошти банку та його філій для роботи банку у системі електронних платежів за відповідною моделлю обслуговування консолідованого кореспондентського рахунку.

Інструкція про міжбанківський переказ коштів в Україні визначає загальні вимоги щодо функціонування в Україні системи електронних платежів Національного банку України та порядку виконання міжбанківського переказу коштів через кореспондентські рахунки банків-резидентів, філій іноземних банків у національній валюті України.

Таким чином, з урахуванням обмежень, встановлених Постановою Правління Національного банку України №783/БТ від 04.12.2014, позивача було зобов`язано проводити розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок відкритий в Національному банку України (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком ПАТ «Розрахунковий центр»).

Як вбачається із матеріалів справи, транзакції між позивачем та ТОВ «Лаян Віннер» були проведені через прямі кореспондентські рахунки позивача без використання консолідованого кореспондентського рахунку, відкритого в Національному банку України.

Тобто, спірні платежі за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012 були внутрішньобанківськими платежами, за якими відбулося лише коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань без реального обігу коштів та отримання реального доходу від погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, банком було порушено механізм розрахунків, який було встановлено відповідно до постанови Правління НБУ №783/БТ «Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю ПУАТ «Фідобанк» шляхом призначення куратора», оскільки відповідні операції були проведені через прямі кореспондентські рахунки замість їх здійснення виключно через консолідований кореспондентській рахунок у Національному банку України.

Окрім того, під час платіж на суму 1505576,63 грн з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було проведено о 01:37 год, що суперечить внутрішнім наказам позивача, і може свідчити про надання нічим не обумовленої переваги відповідачу 1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

У розумінні вимог ст. 202 Цивільного кодексу України та Закону України «Про платіжні системи» операція (дія) з перерахування коштів є правочином, оскільки остання може змінювати чи припиняти цивільне зобов`язання.

Таким чином, укладені протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку правочини з перерахування коштів, а також про розірвання договору створили підстави для фактично безоплатного відчуження банком належного йому майна, оскільки внаслідок їх вчинення банк позивача без одержання грошової або будь-якої іншої компенсації припинялося право вимоги повернення наданих відповідачу в кредит грошових коштів, процентів за користування ними, інших передбачених договором сум.

Доказів повернення відповідачем 1 одержаного кредиту, а також сплати належних за користування кредитом процентів у повному розмірі та в установлений строк суду не надано.

За таких обставин з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача в межах заявлених позивачем вимог відповідно до ст.ст. 622, 1054 ЦК України підлягає стягненню 140000 грн кредитної заборгованості за №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012.

Судом відхиляються заперечення відповідачів щодо необізнаності з Постановою Правління Національного банку України №783/БТ від 04.12.2014, яка містить гриф «Банківська таємниця», оскільки вказане жодним чином не впливає на нікчемність спірних правочинів.

Крім того відхиляються також заперечення щодо неможливості виявлення нікчемних правочинів уповноваженою особою на стадії ліквідації Банку, оскільки правочин, який є нікчемним в силу положень закону є таким з моменту його вчинення, незалежно від часу його виявлення.

Щодо заяви відповідача 1,2 та третьої особи 2 про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне зазначите наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Оскільки судом встановлено нікчемність правочинів щодо перерахування грошових коштів з поточних рахунків клієнтів ПУАТ «Фідобанк» на рахунок ТОВ «Лаян Віннер» № НОМЕР_1 на загальну суму 3316985, проведених 18.05.2016, та правочинів щодо погашення заборгованості по кредиту за Кредитним договором №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012 на суму 3316985 грн та 1505576, 63 грн, а також по процентам на суму 7163,45 грн, проведених 18.05.2016, 19.05.2016 та 20.05.2016, вказані правочини в силу положень ст.216 Цивільного кодексу України не створюють жодних наслідків, а отже, перерахування коштів за спірними правочинами у встановленому законом порядку не відбулось, як і не відбулось погашення кредиторської заборгованості ТОВ «Лаян Віннер» за Кредитним договором з юридичною особою (мікро-клієнтом) (з нарахуванням процентів за змінюваною процентною ставкою) №012/ZB2NNH/2/001 від 31.05.2012.

Враховуючи, що позивач звернувся із позовом про стягнення частини наявної заборгованості за Кредитним договором, кінцевим строком сплати якого встановлено 30.05.2022 відповідно до п. 1.1.3. Кредитного договору, відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача 1 та відповідача 2.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16 - А; ідентифікаційний код 35007886) та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10; ідентифікаційний код 14351016) 140000 (сто сорок тисяч) заборгованості за кредитним договором, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 02.03.2021

Суддя Я.В. Маринченко