ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 справа № 914/3406/20

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Кравчук І.В., розглядаючи матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун ГРУП», м. Львів

про: стягнення 27 414,82 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Тодорюк О.Г. адвокат, Попілевич А.А. - адвокат

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профітулс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун ГРУП» про стягнення 27 414,82 грн. заборгованості за договором поставки.

Ухвалою від 12.01.2021р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву та доказів по справі.

20.01.2021р. від позивача поступило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 03.02.2021р. від відповідача відзиву та будь-яких заяв і клопотань не поступало.

Ухвалою від 03.02.2021р. розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження було призначено на 16.02.2021р.

В судове засідання 16.02.2021р. з`явився представник позивача. Відповідач явку свого представника не забезпечив, причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача усно заявив клопотання про витребування у відповідача доказів, а саме оригіналів актів надання послуг №326 від 16.04.2019р. та №540 від 20.06.2019р., які у даній справі підтверджують підставність позовних вимог про стягнення 450,00 грн. за надані послуги з ремонту електротоварів.

Ухвалою від 16.02.2021р. клопотання позивача про витребування доказів було задоволено, а розгляд справи відкладено на 02.03.2021р.

В судове засідання 02.03.2021р. з`явилися представники позивача.

Відповідач повторно явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суд не повідомив, витребуваних судом попередньою ухвалою доказів не надав. Крім того, від відповідача повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 16.02.2021р. з причиною повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Представники позивача незважаючи на невиконання відповідачем ухвали про витребування доказів, наполягали на розгляді справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність від відповідача інших будь-яких заяв і клопотань, беручи до уваги те, що строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження закінчився, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представники позивача виступили з поясненнями по суті позовних вимог, просили суд їх задовольнити повністю.

Після з`ясування обставин справи та дослідження поданих доказів судом було встановлено наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітулс» (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун Груп» (відповідачем) без укладення окремого письмового договору було досягнуто домовленість про здійснення правочину, відповідно до якого позивач протягом 2019 року передав у власність відповідача, а останній зобов`язався оплатити наступні товари:

1. відбійний молоток GSH 11Е та пікоподібне зубило SDS Мах 400mm у кількості 1 шт. на суму 18 830,40 грн;

2. дискова пила GKS 190 у кількості 1 шт. на суму 3 780,00 грн;

3. рейка для оптичних нівелірів GR 500 у кількості 1 шт. на суму 1 600,00 грн;

4. перфоратор GBH 2-26 DRE, cвердло SDS plus-5Х 10x250x310 та свердло SDS plus-5Х 12x250x310 у кількості 1 шт. на суму 5 041,20 грн.

Як стверджує позивач, на виконання домовленості, між сторонами було підписано наступні видаткові накладні:

1. видаткова накладна №93 від 05.02.2019р. на суму 18 830,40 грн.;

2. видаткова накладна №94 від 06.02.2019р. на суму 3 780,00 грн.;

3. видаткова накладна №163 від 04.03.2019р. на суму 1 600,00 грн.;

4. видаткова накладна №175 від 05.03.2019р. на суму 5 041,20 грн.;

На підставі підписаних видаткових накладних, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату.

Загальна сума поставлених товарів склала 29 251,60 грн.

Як зазначав позивач, відповідачем було оплачено товар відповідно до видаткових накладних №94 на суму 3 780,00 грн. та №163 на суму 1 600,00 грн., однак не здійснив оплати по інших накладних на загальну суму 23 871,60 грн.

Окрім цього, позивач наголошував на тому, що між сторонами було також досягнуто домовленості про укладення договору про надання послуг з ремонту електротоварів, а саме послуги по ремонту болгарки DeWALT, вартість 300,00 грн. та ремонту відбійного молотка BOSCH, вартістю 150,00 грн., на оплату вартості якого було виставлено рахунки №431 від 16.04.2019р. та №703 від 20.06.2019р.

Оскільки відповідач не оплачував частини поставленого товару та за надані послуги з ремонту, то позивач звернувся до останнього з претензією від 17.11.2020р. №1711-20 з вимогою про сплату заборгованості в загальному розмірі 24 321,60 грн., в якій надав відповідачу термін для погашення заборгованості до 30.11.2020р.

Так як відповідач у зазначений строк заборгованості не погасив, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 24 321,60 грн. основного боргу, а також 1 349,17 грн. 3% річних та 1 744,05 грн. інфляційних втрат за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони, в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі. При цьому, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. (ч. 1 ст. 218 ЦК України).

Як встановлено судом, між сторонами у справі було досягнуто домовленості про укладення договору купівлі-продажу товарів без підписання окремого договору. Оскільки, недодержання сторонами письмової форми правочину не спричиняє його недійсність за умови, що законодавством не встановлено інше, правочин між позивачем та відповідачем щодо купівлі-продажу товару (рухомого майна, обладнання) є таким, що укладено у спрощений спосіб, а його вчинення підтверджується підписаними видатковими накладними №93 від 05.02.2019р., №94 від 06.02.2019р., №163 від 04.03.2019р., №175 від 05.03.2019р.

Крім того, на видаткових накладних наявні відбитки печаток сторін, що є свідченням участі їх у господарській операції. (Правова позиція Верховного суду викладена в Постанові від 20.12.2018р. у справі №910/19702/17).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримавши за згаданими накладними товар на загальну суму 29 251,60 грн. лише частково оплатив його вартість в сумі 5 380,00 грн., доказом чого слугує банківська виписка по рахунку позивача від 29.12.2020р.

Доказів оплати решти вартості товару на суму 23 871,60 грн. за накладними №93 від 05.02.2019р. та №175 від 05.03.2019р. відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 1ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, оскільки договору між сторонами, в якому встановлено порядок розрахунків за товар укладено в письмовій формі не було то, застосуванню підлягають строки оплати, встановлені ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Водночас, загальні положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, щодо обов`язку оплатити товар у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги позивачем, не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки в даному випадку наявна спеціальна норма зазначена судом вище.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач нарахував останньому 1 348,10 грн. 3% річних, 1 744,05 грн. інфляційних втрат.

Здійснюючи перевірку розрахунків позивача судом встановлено, що останній вірно визначив суми, що підлягають до стягнення та періоди нарахування, а саме згідно видаткової накладної №93 від 05.02.2019р. (з 06.02.2019р. по 30.12.2020р.) та №175 від 05.03.2019р. (з 06.03.2019р. по 30.12.2020р.).

З огляду на наведене, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 23 871,60 грн. основного боргу, 1 348,10 грн. 3% річних та 1 744,05 грн. інфляційних втрат згідно договору купівлі-продажу позов підлягає до задоволення.

В той же час, позивач наголошував на тому, що між сторонами було також досягнуто домовленості про укладення договору про надання послуг з ремонту електротоварів, а саме послуги по ремонту болгарки DeWALT, вартість 300,00 грн. та ремонту відбійного молотка BOSCH, вартістю 150,00 грн., на оплату вартості яких було виставлено рахунки №431 від 16.04.2019р. та №703 від 20.06.2019р., які теж не було оплачено відповідачем.

Стосовно наведеного, суд звертає увагу позивача на наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивач стверджував, що ним було складено акти надання послуг №326 від 16.04.2019р. та №540 від 20.06.2019р., як підтверджують надання відповідачу послуг з ремонту електротехніки, однак такі акти відповідач не підписав та не повернув позивачу, внаслідок чого такі у позивача відсутні.

В ході розгляду справи, на задоволення клопотання позивача, судом витребовувалися зазначені акти у відповідача, як докази по справі, однак відповідач їх не надав.

Щодо виставлених рахунків на оплату послуг, то такі не є доказом надання послуг з ремонту техніки.

Згідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, оскільки в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором надання послуг позивач не представив суду достатньо належних та допустимих доказів їх надання, то суд в цій частині позову дійшов висновку відмовити.

Підсумовуючи вищенаведене, суд остаточно вирішив, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково про стягнення з відповідача 23 871,60 грн. основного боргу, 1 348,10 грн. 3% річних та 1 744,05 грн. інфляційних втрат.

Судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнерстоун ГРУП» (79069, м. Львів, вул. Річицька, 9/12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітулс» (79015, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, ) 23 871,60 грн. основного боргу, 1 348,10 грн. 3% річних, 1 744,05 грн. інфляційних втрат та 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 451,07 грн. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.03.2021р.

Суддя М.В. Юркевич