ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. Справа№ 910/8644/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення з ринку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020

у справі № 910/8644/20 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестер плюс"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" з ринку

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста"

про визнання недійсними відкритих торгів та договорів

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Вестер плюс" звернулось до ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" з позовом про:

- визнання недійними відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-03-19-000019-b);

- визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 № UA-EA-2020-03-19-000019-b, складеного за результатами проведених електронних торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону від 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120;

- визнання недійсним з моменту укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81, укладеного між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 618;

- визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81/1, укладеного між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 619.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем-1 неправомірно включено до пулу власного активу, який був реалізований відповідачу-2 на відкритих торгах (аукціоні), оформлених протоколом від 30.03.2020 № UA-EA-2020-03-19-000019-b права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, оскільки такі права вимоги належать позивачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 в справі № 910/8644/20 позов задоволено частково.

Визнано недійсними відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-03-19-000019-b) та визнано недійсними з моменту укладення договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81, укладений між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 618 та договір купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81/1, укладений між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 619 в частині, що стосується договорів:

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 20.12.2013 № 774, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "КОСМО ПЛАЗА";

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 25.03.2014 № 817, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "КИЇВОБЛБУД"-1;

- договору про надання кредиту від 03.11.2008 № 76, укладеного ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "АГРО-ПРОМОУШЕН 1";

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 18.12.2013 № 772, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ЛОГІСТИК-СЕРВІС 1";

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 10.09.2012 № 649, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ЛОГО СФЕРА";

- договору про відкриття кредитної лінії від 29.08.2014 № 833, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ПАТ "АВЕРС";

- договору про відкриття кредитної лінії від 30.12.2013 № 779, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ВІСЛАБУДІНВЕСТ";

- іпотечного договору від 29.08.2014, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ПАТ "АВЕРС", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 2307;

- іпотечного договору від 30.12.2014, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ПАТ "ТРАНСПОРТНИК", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 5118;

- іпотечного договору від 20.12.2013, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "КОСМО ПЛАЗА", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1584;

- іпотечного договору від 19.05.2014, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ПП "БЕРЕСТ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1114;

- іпотечного договору від 25.03.2014, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ФОБОСТРЕЙД", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 576;

- іпотечного договору від 19.05.2014, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "КИЇВОБЛБУД-1", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1127;

- іпотечного договору від 18.12.2013, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "ЛЕНДЛІЗ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1557;

- іпотечного договору від 28.08.2014, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "РЕГІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ 1", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 2286;

- іпотечного договору від 29.06.2010, укладеного між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ЛЕНДБЛОКСІНВЕСТМЕНТ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 4478.

Провадження у справі № 910/8644/20 в частині вимоги про визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 № UA-EA-2020-03-19-000019-b, складеного за результатами проведених електронних торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону від 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120 - закрито.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено повністю.

Стягнуто солідарно з ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" на користь ТОВ "Вестер плюс" витрати по сплаті судового збору в сумі 6 306, 00 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши обставини того, що на час проведення електронних торгів відповідач-1 не володів правами вимоги за спірними кредитними та іпотечними договорами, дійшов висновку про відсутність у останнього правдивих підстав для включення цих прав вимог до пулу власного активу цих торгів. У зв`язку з цим частково задовольнив вимоги про визнання недійсними електронних торгів та договору про відступлення прав вимоги в частині, що стосуються вищенаведених кредитних та іпотечних договорів. Закриваючи провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 UA-EA-2020-03-19-000019-b, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний протокол не створює правових наслідків та лише фіксує хід торгів, а тому такі вимоги не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі № 910/8644/20 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи з порушенням норм процесуального права, а викладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на недоведених обставинах, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Так, апелянт-відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції невірно було застосовано приписи ст. 75 ГПК України, оскільки ані позивач, ані відповідач-2 участі в рамках розгляду спорів про стягнення відповідачем-1 заборгованості за кредитними договорами не приймали, а відтак правова оцінка суду у цих справах не носить для сторін преюдиційного характеру, і може бути ними спростована. Також відповідач-2 зазначає, що поза увагою суду залишені доводи відповідачів про те, що на підставі протоколу № 31 від 25.08.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу № 26/ТА від 29.05.2015 згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнано недійсним договір застави майнових прав № ММ 72121LG/S-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 219, який був укладений між відповідачем-1 та ПАТ «Авант-Банк». За доводами відповідача-2, оскільки судові рішення, на які посилався позивач у своїй позовній заяві, не містять встановлення та/чи підтвердження фактів нікчемності договору застави майнових прав, то в рамках вирішення даного спору підлягало з`ясуванню питання оцінки цього договору на предмет його нікчемності, що місцевим господарським судом зроблено не було. Також апелянт стверджує, що позивач не наводить обставин за яких прилюдні торги порушують його охоронювані права та інтереси, а лише зазначає, що реалізація активів неплатоспроможного банку відбулася з порушенням формування лоту та включенням до нього активів, які не могли бути відчуженими. Відповідач-2 зазначає, що відкриті торги були проведені банком у відповідності до вимог закону, і підстави для визнання їх недійсними - відсутні.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020, справу № 910/8644/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання та повідомлено строки на їх подання. Розгляд справи призначено на 11.01.2021.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 в справі № 910/8644/20 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, апелянт-відповідач-1 зазначає, що у спірних правовідносинах має місце пріоритет застосування спеціального Закону, а саме - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Судом першої інстанції, за доводами відповідача-1, не було надано належної оцінки обставинам віднесення до ліквідаційної маси ПАТ «УПБ» заборгованості за кредитами. Зокрема, відповідач-1 звертає увагу на те, що оскільки договір застави майнових прав від 26.05.2015 є нікчемний з підстав визначених в п. п. 1, 2, 3, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то названа кредитна заборгованість була поновлена на балансі банку та включена в пул активу банку при проведенні спірного електронного аукціону. Також відповідач-1 зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє встановлене судом першої інстанції порушене право позивача, яке підлягало захисту шляхом задоволення позовних вимог у цій справі. На переконання апелянта - відповідача-1 підставою для пред`явлення позову про визнання торгів недійсними є наявність не лише порушеного права, а також порушення норм закону під час проведення цих торгів. Однак при зверненні з позовом, ТОВ "Вестер плюс" не зазначено та не надано відповідних доказів щодо порушення правил проведення торгів з реалізації майна банку під час ліквідаційної процедури, що свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог. Щодо порушення норм процесуального закону відповідач-1 зазначає, що судом першої інстанції невірно було застосовано приписи ст. 75 ГПК України, оскільки преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 21.12.2020, апеляційна скарга ПАТ "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку у справі № 910/8644/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 поновлено відповідачу-1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020; об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та ПАТ "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку в одне апеляційне провадження для спільного розгляду; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Розгляд апеляційних скарг ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та ПАТ "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 в справі № 910/8644/20 призначено на 11.01.2021.

В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, позивач зазначає, що між відповідачем-1 та ПАТ «Авант-Банк» було укладено договір застави майнових прав, питання законності відступлення цих прав розглядалось в рамках розгляду справ про стягнення відповідачем-1 заборгованості за кредитними договорами. Судовими інстанціями було відмовлено в задоволенні позову банку з тих підстав, що у нього відсутні права вимоги за кредитними договорами, а договір застави майнових прав не підпадає під ознаки нікчемного правочину, що унормовані приписами ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Названі обставини для даної справи, на переконання позивача, мають преюдиційне значення, оскільки вони встановлені відносно правовідносин щодо відступлення права вимоги, учасником яких був відповідач-1, тобто щодо особи, яка була стороною як у вказаних справах, так і у даній справі. У зв`язку з цим, позивач вважає, що поновлення на балансі банку кредитної заборгованості за кредитними договорами, що в подальшому зумовило включення їх до активів ліквідаційної маси банку та реалізації на публічних торгах, є незаконним та протиправним. Щодо порушення законодавства при проведенні електронних торгів позивач зазначає, що у відповідності до ч. 6 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» лише майно банку може бути реалізовано на відкритих торгах. Оскільки права по кредитам та іпотечним договорам не відносились до активів банку станом на час їх виставлення на відкриті торги, то, на думку позивача, відповідач-1 не мав права формувати такий пул кредитів та продавати його. Крім того позивач звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 517 ЦК України право вимоги може бути підтверджено лише оригіналами відповідних кредитних та іпотечних договорів, тоді як на час проведення електронних торгів у відповідача-1 такі оригінали були відсутні, що вбачається з розміщеної на вебсайті інформації. Також позивач зазначає, що відповідач-1, включаючи до пулу активів права по вищенаведеним кредитним та іпотечним договорам, та продаючи їх відповідачу-2, порушив права ТОВ "Вестер плюс", фактично позбавивши позивача права власності на існуючі майнові права.

У зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем на лікарняному, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.

Судове засідання, яке було призначено на 11.01.2021 не відбулось у зв`язку з відсутністю технічної можливості здійснення фіксації судових засідань за допомогою програмного забезпечення «АКОРД», що зафіксовано в акті Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 справу № 910/8644/20 за апеляційними скаргами ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та ПАТ "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 прийнято до провадження визначеним складом суду. Розгляд справи призначено на 15.02.2021.

11.02.2021 від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем на лікарняному, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 справу № 910/8644/20 за апеляційними скаргами ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та ПАТ "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Присутніми представниками сторін в судовому засіданні 15.02.2021 надано усні пояснення з приводу предмета спору. За результатами проведеного судового засідання судовою колегією оголошено перерву до 17.02.2021, що зафіксовано протокольною ухвалою. Представники сторін про наступне судове засідання повідомлені під розписку.

17.02.2021 від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/18083/20 за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" до ПАТ "Український професійний банк", ТОВ "Вестер плюс" про визнання недійсним укладеного між ПАТ «Авант-Банк» та ТОВ "Вестер плюс" договору відступлення права вимоги від 06.07.2015 №б/н.

ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" подано клопотання про долучення додаткових доказів, в якому сторона просить приєднати до матеріалів справи засвідчену копію Звіту аудиторської фірми у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» про фактичні результати аудиторської перевірки окремих операцій ПАТ "Український професійний банк".

Також від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення.

17.02.2021 позивачем на виконання вимог суду подано належним чином засвідчені копії договору застави майнових прав від 26.05.2015, додаткового договору № 1 до договору застави майнових прав.

З метою надання можливості іншим учасникам справи ознайомитись з поданими відповідачем-2 клопотаннями та забезпечення принципу змагальності в судовому засіданні 17.02.2021 оголошено перерву до 23.02.2021. Сторонами подано спільне клопотання щодо можливості вирішення даного спору в межах розумних строків.

22.02.2021 від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання про зупинення, заперечення на клопотання про долучення доказів, клопотання про долучення судової практики та письмові пояснення.

22.02.2021 від відповідача-1 надійшли письмові пояснення, до яких на виконання вимог суду надано копії договорів застави майнових прав № ММ 72121LG/S-1 від 24.04.2015, та від 26.05.2015 (нотаріальне посвідчення).

23.02.2021 від відповідача-2 повторно подано клопотання про долучення додаткових доказів, до якого приєднано належним чином засвідчену копію висновку експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи від 31.10.2017 № 13950/16-45/21074-21082/17-45.

В судовому засіданні 23.02.2021 оголошено перерву до 01.03.2021.

01.03.2021 від відповідача-2 надійшли доповнення до клопотання про зупинення провадження та додаткові пояснення.

Крім того, від відповідача-2 надійшло клопотання про залучення третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України.

Колегія суддів розглянувши заявлене відповідачем-2 клопотання про зупинення провадження, заслухавши доводи та заперечення присутніх представників сторін, дійшла висновку про його відмову з мотивів, викладених в окремому процесуальному документі.

Щодо заявленого відповідачем-2 клопотання про залучення до матеріалів справи нових доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, судова колегія встановила відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки на стадії перегляду справи в апеляційному порядку нові докази приймаються лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, апелянтом - відповідачем-2 не доведено того, що вказані документи є тими належними доказами, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Клопотання відповідача-2 про залучення третіх осіб на підставі ч.2 ст.118, ч. 2 ст. 207 ГПК України залишено колегією суддів без розгляду, як таке що було подано поза межами встановлених судом процесуальних строків без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

Представники відповідачів в судовому засіданні 01.03.2021 вимоги своїх апеляційних скарг підтримали та просили їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задовленні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 01.03.2021 заперечив проти доводів апелянтів з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційних скарг в межах викладених скаржниками доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено на офіційному вебсайті паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу вимог ПАТ "Український професійний банк", відповідно до якого 30.03.2020 проведені відкриті торги (аукціон) з використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, з реалізації активів (майна) Банку, зокрема лоту № GL16N717120 (права вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, частина з яких знаходяться в заставі Національного банку України).

Згідно публічного паспорту активу у вищенаведений лот торгів, зокрема, були включені право вимоги та інші майнові права за договорами, зокрема за:

- договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 20.12.2013 № 774;

- договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 25.03.2014 № 817;

- договором про надання кредиту від 03.11.2008 № 76;

- договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 18.12.2013 № 772;

- договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 10.09.2012 № 649;

- договором про відкриття кредитної лінії від 29.08.2014 № 833;

- договором про відкриття кредитної лінії від 30.12.2013 № 779;

- іпотечним договором від 29.08.2014 № 2307;

- іпотечним договором від 30.12.2014 № 5118;

- іпотечним договором від 20.12.2013 № 1584;

- іпотечним договором від 19.05.2014 № 1114;

- іпотечним договором від 25.03.2014 № 576;

- іпотечним договором від 19.05.2014 № 1127;

- іпотечним договором від 18.12.2013 № 1557;

- іпотечним договором від 28.08.2014 № 2286;

- іпотечним договором від 29.06.2010 № 4478.

30.03.2020 за результатами відкритих торгів (аукціону) центральною базою даних електронної торгової системи сформовано протокол електронного аукціону від 30.03.2020 № UA-EA-2020-03-19-000019-b, відповідно до якого, переможцем електронного аукціону щодо реалізації лоту № GL16N717120 визначено ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста".

27.04.2020 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом від 30.03.2020 № UA-EA-2020-03-19-000019-b, між ПАТ "Український професійний банк", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації (відповідач-1 у справі, банк за договором) та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" (відповідач-2 у справі, новий кредитор) укладені договори № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання та № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідчені Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровані і реєстрі за №№ 618, 619.

Відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу майнових прав в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які, зокрема, включають:

- права кредитора за правами вимоги (зокрема, права вимоги застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги з отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів та/або визнання нікчемних договорів права, які випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та підлягає передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права, які випливають з мирових угод, договорів з арбітражним керуючим, охоронними організаціями, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів тощо), які виникнуть у майбутньому у разі скасування реєстрації припинення/ліквідації боржників;

- право набути у власність гроші та/або майно на підставах, що пов`язані із здійсненням продавцем кредитних операцій, укладенням відповідних договорів та фактичною видачею грошових коштів;

- інші права, що пов`язані або випливають із прав вимоги.

Згідно п. 1.3 названого договору майнові права вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору.

Обґрунтовуючи звернення з даним позовом, ТОВ "Вестер плюс" вказувало на те, що станом на час проведення вищенаведених відкритих торгів ПАТ "Український професійний банк" не володіло правами щодо вимог як за кредитними, так і за іпотечними договорами, що забезпечували виконання наданих кредитів, а тому не мало права включати ці права вимоги до пулу активів банку, що становили лот № GL16N717120, оскільки вони належать позивачу у зв`язку з набуттям їх за договором відступлення права вимоги від 06.07.2015 та договором від 17.07.2015. При цьому, позивач звертав увагу на те, що факт переходу прав вимоги за кредитними та іпотечними договорами до ТОВ "Вестер плюс" не оспорювався, а тому, вважаючи себе добросовісним набувачем вказаного майна, просить визнати недійсними результати проведених торгів та укладених на їх виконання договорів.

Отже, причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним електронних торгів (аукціону), протоколу електронного аукціону та договорів, що були укладені за результатами визначення переможця торгів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 203 названого Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст. 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, що на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Відповідно до ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на відкритих торгах (аукціоні), яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно до покупця - учасника аукціону, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення відкритих торгів, складання за результатами їх проведення протоколу проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на відкритих торгах (аукціоні), тобто є правочином.

Враховуючи те, що реалізація майна на аукціоні відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 зазначеного Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справах №904/5976/19 та №904/6248/19.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" унормовано, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, то, відповідно, він не повинен суперечити, зокрема, приписам ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується та жодною із сторін не заперечується, що 24.04.2015 між ПАТ «Авант-Банк», як заставодержателем, та ПАТ «Український професійний банк», як заставодавцем, в забезпечення виконання зобов`язань за міжбанківським кредитним договором від 24.04.2015 № ММ72121LG укладено договір застави майнових прав №MM72121LG/S-1, (в подальшому в який внесено зміни додатковим договором від 29.04.2015) згідно якого сторони визначили предмет застави: майнові права за кредитними договорами, що укладені заставодавцем і юридичними особами, перелік яких наведено у додатку № 1 до договору.

26.05.2015 між ПАТ «Авант-Банк», як заставодержателем, та ПАТ «Український професійний банк», як заставодавцем, укладено договір застави майнових прав (далі - договір застави майнових прав від 26.05.2015), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. за № 219, та в преамбулі якого сторонами узгоджено, що згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України умови договору застави майнових прав застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з моменту укладення договорів застави майнових прав № MM72121LG/S-1 від 24.04.2015 та додаткового договору до нього від 24.04.2015.

Пунктом 1.1 договору застави майнових прав від 26.05.2015 (аналогічний зміст умови в договорі застави майнових прав № MM72121LG/S-1 від 24.04.2015) визначено, що предметом застави за цим договором є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними особами, перелік яких наведено у додатках № 1 та № 2 договору.

Пунктом 1.3 названого договору сторони визначили, що надана застава майнових прав забезпечує належне виконання заставодавцем вимог заставодержателя, що випливають з умов укладених між ними договорів (міжбанківського кредитного договору від 24.04.2015 № ММ72121LG (кінцевий термін виконання - 06.07.2015), міжбанківського кредитного договору від 29.04.2015 № ММ72201LG (кінцевий термін виконання - 11.06.2015), далі - основні зобов`язання).

Згідно п.п. 3.1.4 п. 3.4 договору застави майнових прав від 26.05.2015 (аналогічний зміст умови в договорі застави майнових прав № MM72121LG/S-1 від 24.04.2015) заставодержатель (ПАТ «Авант-Банк») має право звертати стягнення на предмет застави і реалізовувати заставлені майнові права і задовольнити за їх рахунок свої грошові вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі до настання терміну виконання заставодавцем відповідних зобов`язань у разі, зокрема, прийняття Національним банком України рішення про віднесення заставодавця до категорії неплатоспроможних.

За змістом п. 4.1 договору застави майнових прав від 26.05.2015 (аналогічний зміст умови в договорі застави майнових прав № MM72121LG/S-1 від 24.04.2015) визначено, що у разі набуття заставодержателем підстав для звернення стягнення на предмет застави відповідно до цього договору та чинного законодавства заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором у порядку, встановленому пунктом 4.6 цього договору.

Пунктом 4.6 договору застави майнових прав від 26.05.2015 (аналогічний зміст умови в договорі застави майнових прав № MM72121LG/S-1 від 24.04.2015) визначено, у випадку, якщо у строки, встановлені кредитним договором, заставодавець не виконає (повністю чи частково) основне зобов`язання, в т.ч. не поверне заставодержателю кредит та/або не сплатить проценти за його користування, та/або не сплатить неустойку (пеню та штрафи), та/або іншу заборгованість, платежі, та/або не виконає інші зобов`язання, які передбачені та/або випливають з основного зобов`язання та цього договору, у тому числі у випадку одноразового прострочення будь-якого зобов`язання, що визначено основним зобов`язанням, а також в інших випадках, передбачених цим договором, або у разі прийняття рішення про визнання заставодавця проблемним або запровадження тимчасової адміністрації/призначення ліквідатора/реорганізації (злиття, приєднання, виділення) заставодавця, заставодержатель в момент настання таких подій набуває всіх прав та обов`язків кредитора до боржників за кредитними договорами/договорами застави/договорами іпотеки, майнові права за якими передані в заставу за даним договором. Набуття заставодержателем всіх прав та обов`язків кредитора (заставодавця) до боржників за кредитними договорами/договорами застави/договорами іпотеки, майнові права за якими передані в заставу за даним договором, не потребує укладення додаткового договору заставодержателя з заставодавцем.

28.05.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АПТ «Український професійний банк», прийнятим на підставі постанови правління Національного банку України від 28.05.2015 № 348 «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних», з 29.05.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Український професійний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці: з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Пантіну Л.О.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 28.08.2015 № 562 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 № 158 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з даним рішенням з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УПБ" та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "УПБ", визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіній Л.О. строком на 1 рік, з 31.08.2015 до 30.08.2016 включно.

28.08.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» 28.08.2015, відкликано всі повноваження тимчасового адміністратора, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 31.08.2015 по 30.08.2016.

В рамках розгляду справ про звернення стягнення на предмет іпотеки, перелік яких наведений позивачем у позовній заяви, судами встановлено, що 28.05.2015 ПАТ «Авант-Банк» надіслано на адресу відповідача-1 лист № 649, в якому повідомило про наявність заборгованості за міжбанківським кредитним договором та про перехід всіх прав і обов`язків кредитора до ПАТ «Авант-Банк» згідно договору застави за № 219. Вказані обставини жодною із сторін не заперечуються та не спростовано.

В подальшому 06.07.2015 між ПАТ «Авант-Банк» (первісний кредитор за договором) та ТОВ «Вестер плюс» (новий кредитор за договором, позивач у справі) та Компанією PSCP Holding Limited (гарант за договором) укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, відповідно до договорів згідно додатку 1 до цього договору, яке виникло у первісного кредитора відповідно до договору застави майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. від 26.05.2015 за реєстровим № 219.

Згідно п. 1.2 договору відступлення права вимоги від 06.07.2015 за цим договором новий кредитор одержує право вимоги замість первісного кредитора по кредитним договорам згідно додатку 1 до цього договору. Датою переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора є дата повного та фактичного розрахунку новим кредитором з первісним кредитором за цим договором з урахуванням положень розділу 3 та п. 6.1 цього договору.

В п. 3.1 договору відступлення права вимоги від 06.07.2015 сторонами узгоджено, що новий кредитор зобов`язаний не пізніше 13 липня 2015 року сплатити первісному кредитору вартість права вимоги, а первісний кредитор зобов`язаний прийняти грошові кошти в сумі 93 927 000, 00 грн.

У разі якщо новий кредитор не сплатив грошові кошти первісному кредитору, в термін та в сумі вказаній в п. 3.1 цього договору, гарант зобов`язаний не пізніше 17 липня 2015 року сплатити первісному кредитору, а первісний кредитор зобов`язаний прийняти грошові кошти в сумі 4 468 831,08 дол. США. Оплата їх здійснюється шляхом перерахування на рахунок первісного кредитора за відповідними реквізитами (п. 3.2 договору відступлення права вимоги від 06.07.2015).

У відповідності до п. 3.4 договору відступлення права вимоги від 06.07.2015 після повної оплати вартості відступлених прав вимоги за цим договором, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає всі права вимоги по договорах згідно додатку 1 до цього договору.

У випадку якщо гарант до дати вказаної в п. 6.1 цього договору не виконає своє зобов`язання щодо оплати вартості права вимоги, цей договір припиняється на наступний день, а первісний кредитор набуває право продати право вимоги будь-якій третій стороні (п. 3.5 договору відступлення права вимоги від 06.07.2015).

Згідно наявного платіжного доручення про сплату коштів в іноземній валюті (cliеnt: 353755; Ref.No 915153) вбачається, що 17.07.2015 гарантом за наведеними в договорі реквізитами рахунку здійснено перерахунок ПАТ «Авант-Банк» коштів в сумі 4 468 831,08 дол. США.

Доказів того, що вказані кошти не були зараховані ПАТ «Авант-Банк» в рахунок здійснення оплати прав вимог за договором відступлення права вимоги від 06.07.2015, або повернуті банком, в матеріалах справи відсутні. Відтак судова колегія встановила, що ТОВ "Вестер плюс" як добросовісним набувачем набуто право вимоги за кредитними договорами, що визначені в додатку № 1 до договору, а саме за договорами про відкриття траншевої кредитної лінії від 20.12.2013 № 774; від 25.03.2014 № 817; від 03.11.2008 № 76; від 18.12.2013 № 772; від 10.09.2012 № 649; від 29.08.2014 № 833; від 30.12.2013 № 779.

17.07.2015 між ПАТ «Авант-Банк» та ТОВ «Вестер плюс» укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А., реєстровий № 2260. Згідно вказаного правочину ПАТ «Авант-Банк» передано позивачу права вимоги до іпотекодавців, а ТОВ "Вестер плюс" набуває право вимоги до банку в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за наступними іпотечними договорами від 29.08.2014 № 2307; від 30.12.2014 № 5118; від 20.12.2013 № 1584; від 19.05.2014 № 1114; від 25.03.2014 № 576; від 19.05.2014 № 1127; від 18.12.2013 № 1557; від 28.08.2014 № 2286; від 29.06.2010 № 4478.

Поряд з цим, заперечуючи проти набуття позивачем прав вимоги за вищенаведеними кредитними та іпотечними договорами, відповідачі вказують на те, що згідно наказу від 29.05.2015 № 26/ТА уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених банком.

В результаті перевірки комісією виявлено, що при укладанні договору застави майнових прав, укладеного між відповідачем-1 та ПАТ «Авант-Банк», допущено ряд порушень законодавства України та обмежень, установлених Національним банком України. Наведене стало підставою для прийняття комісією рішення, що зафіксовано в протоколі № 31 від 25.08.2015, про визнання нікчемним договору застави майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. за № 219, згідно п.п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того комісією доручено юридичному департаменту та Департаменту корпоративного бізнесу банку здійснити дії щодо направлення повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст. 38 названого Закону ПАТ «Авант-Банк», всім позичальникам, поручителям, заставодавцям та іпотекодавцям. В разі необхідності розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

В контексті наведених заперечень, судова колегія при застосуванні ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» звертається до правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, за якою правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ Банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у Банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом Банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником Банку в межах своїх повноважень.

Цей наказ є результатом внутрішньої перевірки правочинів Банку, забезпеченої уповноваженою особою Фонду, і внутрішнім документом Банку, обов`язковим для виконання працівниками, та не породжує обов`язків у контрагентів Банку, оскільки обов`язок повернути майно (кошти) виникає у контрагентів не на підставі наказу про виявлення нікчемних правочинів, а в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України). Таке майно (кошти) може бути повернуто або добровільно, або у примусовому порядку на підставі судового рішення.

Щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, Банк як сторона такого правочину повинен звернутися з відповідним позовом до суду.

Отже, Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобов`язаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності - звернутися до суду з відповідним позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15).

Усталеність визначення вказаної правової позиції підтверджується постановами Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16 та від 05.12.2018 у справі № 826/23064/15, від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні як докази звернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ПАТ «Авант-Банк» з повідомленням про нікчемність договору застави майнових прав та вимогою їх повернення в добровільному порядку, так і рішення суду щодо застосування наслідків нікчемного правочину.

Підсумовуючи вищевикладене Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що за відсутності судового рішення про застосування наслідків нікчемного правочину та у зв`язку з фактичною наявністю спору про такі наслідки, у Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення з ринку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" були відсутні правові підстави для поновлення на балансі банку кредитної заборгованості за вищенаведеними кредитними договорами та, відповідно, включення їх та забезпечувальних правочинів в пул активу банку при проведенні спірного електронного аукціону (така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 910/8024/18).

При цьому посилання відповідача-2 на неможливість застосування у даних спірних правовідносинах наслідків нікчемного правочину у вигляді реституції у зв`язку з відчуженням ПАТ «Авант-Банк» позивачу вказаних прав вимоги, судова колегія визнає безпідставними, оскільки перебування спірного майна у володінні позивача як добросовісного набувача не позбавляло, зокрема, банк до проведення спірного електронного аукціону звернутися до суду з відповідним позовом в інший спосіб, що передбачений приписами цивільного законодавства України.

Щодо аргументів апелянтів про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки протоколу № 31 від 25.08.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів), зокрема, в частині визнання нікчемним договору застави майнових прав, судова колегія зазначає, що виходячи з предмета та підстави позову у даній справі, - до предмета доказування не входить встановлення обставин нікчемності договору, оскільки наведене підлягає з`ясуванню в рамках вирішення спору про застосування наслідків нікчемного правочину у зв`язку з наявністю фактичного спору та заперечень позивача в добровільному порядку здійснити повернення цього майна.

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування процедури правових наслідків нікчемності правочину викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц; від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, згідно яких за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Додатковим підтвердженням визнання апелянтом необхідності застосування наслідків нікчемності правочину в судовому порядку є звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестер Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільська 9» про застосування наслідків нікчемних правочинів (справа № 910/18257/20).

Крім того, як додатково стверджував представник відповідача-1 в судовому засіданні, метою звернення, зокрема, з позовом ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Вестер плюс» та ПАТ «Український професійний банк» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 06.07.2015 (справа № 910/18083/20) є фактичне застосування наслідків нікчемного правочину.

Однак наведене не спростовує встановлених судом апеляційної інстанції обставин щодо недотримання банком вищенаведеної процедури витребування переданих в заставу спірних майнових прав вимоги за кредитними та іпотечними договорами до їх включення в пул активів банку та продажу на електронному аукціоні.

При цьому з огляду на унормований господарським процесуальним законом принцип диспозитивності господарського судочинства у суду апеляційної інстанції відсутня процесуальна можливість застосувати у даній справі наслідки недійсності нікчемності правочину, укладеного між відповідачем-1 та ПАТ «Авант-Банк», з урахуванням набуття відповідних прав добросовісним набувачем - ТОВ «Вестер плюс».

Стосовно аргументації апелянтів в частині відсутності порушеного права позивача та, відповідно, відсутності правових підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними, судова колегія вважає за необхідне зауважити таке.

За змістом ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, за захистом яких може бути пред`явлений позов до суду.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, судова колегія зазначає, що Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

При цьому, у розумінні приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Беручи до уваги те, що права вимоги за кредитними та іпотечними договорами фактично перебувають у позивача та не були витребувані банком у встановленому законом порядку, судова колегія вважає, що здійснення процедури реалізації на відкритих торгах прав вимоги, що були передані банком (відповідачем-1) в заставу, а згодом відчужені іншим суб`єктом господарювання позивачу, порушує права та інтереси ТОВ «Вестер плюс» як володіючого розпорядника майна, та ставить його у положення правової невизначеності. Тобто порушує права позивача як володіючого власника, до якого вимог про повернення в добровільному або судовому порядку прав вимоги за кредитними та іпотечними договорами не заявлялось. Відтак висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним аукціону з продажу майна, на переконання колегії суддів, є правомірним.

Таким чином, зважаючи на те, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині визнання недійсним електронного аукціону, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції, однак з мотивів, що були наведені вище, підстав для скасування оскаржуваного рішення у цій частині не вбачається. Крім того, апеляційна інстанція вважає вірним задоволення цих вимог лише щодо кредитних та іпотечних договорів, права вимоги за якими були набуті позивачем на підставі договорів відступлення права вимоги від 06.07.2015 та від 17.07.2015.

Водночас апеляційний господарський суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 UA-EA-2020-03-19-000019-b, оскільки, як вже зазначалось у даній постанові, складання за результатами проведення відкритих торгів протоколу є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на відкритих торгах (аукціоні), тобто є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання його недійсним підлягають розгляду в господарському суді.

Зважаючи на те, що Північним апеляційним господарським судом встановлено наявність обставин для визнання недійсним електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-03-19-000019-b) в частині спірних кредитних та іпотечних договорів, то позовні вимоги про визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 UA-EA-2020-03-19-000019-b та укладення на його виконання договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81, та купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81/1 що стосуються вищенаведених кредитних та іпотечних договорів, - як похідні вимоги підлягають задоволенню.

Також апеляційна інстанція не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів сум сплаченого позивачем судового збору, оскільки чинним процесуальним законом визначено розподіл таких судових витрат між відповідачами порівну, - пропорційно задоволеним вимогам. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку. Однак у зв`язку з встановленням судовою колегією допущених місцевим господарським судом порушень вимог процесуального законодавства в частині нез`ясування обставин, що мають значення для справи, та, відповідно, ненадання цим обставинам належної оцінки, оскаржуване рішення підлягає зміні.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що у відповідності до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні в його мотивувальній частині та доповненні резолютивної частини. В іншій частині рішення підлягає залишенню - без змін.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення з ринку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №910/8644/20 слід залишити без задоволення у зв`язку з недоведенням підстав для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №910/8644/20 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення з ринку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №910/8644/20 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №910/8644/20 змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції даної постанови.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №910/8644/20 змінити в резолютивній частині, виклавши її в наступні редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсними відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-03-19-000019-b), протокол електронного аукціону від 30.03.2020 UA-EA-2020-03-19-000019-b та визнати недійсними з моменту укладення договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81, укладений між Публічним акціонерним товариством Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 618 та договір купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 № 81/1, укладений між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 619 в частині, що стосується договорів:

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 20.12.2013 № 774, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "КОСМО ПЛАЗА";

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 25.03.2014 № 817, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛБУД"-1;

- договору про надання кредиту від 03.11.2008 № 76, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ПРОМОУШЕН 1";

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 18.12.2013 № 772, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК-СЕРВІС 1";

- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 10.09.2012 № 649, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОГО СФЕРА";

- договору про відкриття кредитної лінії від 29.08.2014 № 833, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та публічним акціонерним товариством "АВЕРС";

- договору про відкриття кредитної лінії від 30.12.2013 № 779, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІСЛАБУДІНВЕСТ";

- іпотечного договору від 29.08.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та публічним акціонерним товариством "АВЕРС", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 2307;

- іпотечного договору від 30.12.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та приватним акціонерним товариством "ТРАНСПОРТНИК", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 5118;

- іпотечного договору від 20.12.2013, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "КОСМО ПЛАЗА", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1584;

- іпотечного договору від 19.05.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та приватним підприємством "БЕРЕСТ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1114;

- іпотечного договору від 25.03.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ФОБОСТРЕЙД", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 576;

- іпотечного договору від 19.05.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛБУД-1", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1127;

- іпотечного договору від 18.12.2013, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "ЛЕНДЛІЗ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1557;

- іпотечного договору від 28.08.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ 1", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 2286;

- іпотечного договору від 29.06.2010, укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕНДБЛОКСІНВЕСТМЕНТ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 4478.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15; ідентифікаційний код: 19019775) в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення з ринку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; ідентифікаційний код 19019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестер плюс" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 4-Б, ідентифікаційний код: 39827038) витрати по сплаті судового збору в сумі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8А, офіс 111, ідентифікаційний код: 41264766) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестер плюс" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 4-Б, ідентифікаційний код: 39827038) витрати по сплаті судового збору в сумі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп.»

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" та Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення з ринку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк".

7. Справу №910/8644/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 03.03.2021