ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3038/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агро Вест" (04080, м. Київ, вул Турівська, 38)
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-прод-лідер" (08602, Київська обл., м. Васильків, вул. Комінтерна, 75)
Про стягнення 477921,20 грн
Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

Від позивача Сергєєв П.О., адвокат (посвідчення №КВ6130)
Від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Вест" (далі - позивач), згідно з якою заявлено позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-прод-лідер" (далі - відповідач) про стягнення 477921,20 грн, з яких 450544,00 грн основного боргу, 22103,20 грн пені та 5274,00 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №2 від 29.01.2020, за яким позивач, як продавець, продав зерно, а відповідач, як покупець, купив та заборгував перед позивачем грошові кошти.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2020 №911/3038/20 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду заяву про усунення недоліків від 05.11.2020, якою усунув недоліки позовної заяви.

Провадження у справі за вказаними вимогами відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2020 №911/3038/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.12.2020, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій тощо.

За відсутністю достатнього фінансування суду у 2020 та забезпечення суду поштовими марками на здійснення відправлення поштової кореспонденції, а також тимчасового припинення відправлення поштової кореспонденції Господарського суду Київської області з 04.11.2020, про що здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Господарського суду Київської області в мережі Інтернет (https://ko.arbitr.gov.ua/sud5012/pres-centr/news/1017892/), у суду була відсутня можливість, станом на день постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, повідомлення учасників справи про дату, час і місце проведення судового засідання в порядку встановленому ч.5 ст.242 та ч.3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

03.12.2020 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, зумовленій самоізоляцією контактної особи з хворим на COVID-19.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2020 №911/2927/20 призначено підготовче засідання у справі №911/3038/20 на 15.01.2021, про дату, час і місце проведення якого учасники справи повідомлені у порядку встановленому ч.5 ст.242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частини 3, 4 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення на їх адреси, належним чином завіреної копії ухвали рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зокрема, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 16.11.2020 та ухвала від 10.12.2020 направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.10.2020.

Поштовий конверт з вказаними ухвалами повернуто до суду без вручення адресату з причини відсутності адресата за вказаною адресою.

15.01.2021 у підготовче засідання відповідач уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

15.01.2021 Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.02.2021.

11.02.2021 у судове засідання відповідач уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив; Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про перерву у судовому засіданні на 18.02.2021.

18.02.2021 у судове засідання відповідач уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали Господарського суду Київської області від 16.11.2020, від 10.12.2020, від 15.01.2021 та від 11.02.2021 у справі №911/3038/20 судом надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, однак повернуті до суду без вручення адресату з причини відсутності адресата за вказаною адресою.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд Київської області зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами, що постановлені у цій справі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, суд виходить з того, що сторони є такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який вважається належним чином повідомленим про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для вирішення спору, суд дійшов висновку про доцільність вирішення спору за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

18.02.2021 у судовому засіданні після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

29.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Вест", в якості продавця, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-прод-лідер", в якості покупця, уклали договір купівлі - продажу №2 (далі - договір), за яким продавець зобов`язується продати зерно (далі - товар), в кількості, по якості і на умовах вказаних в специфікаціях, а покупець купити та сплатити на умовах договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору ціна товару погоджується сторонами в специфікаціях.

Згідно з п.2.2 договору термін оплати - 10 банківських днів після отримання товару. В цей же термін додатково сплачуються кошти в розмірі 15% від вартості отриманого товару в рахунок погашення заборгованості по договору №11 від 29.08.19.

Відповідно до п.2.3 договору передача права власності на товар до покупця здійснюється після розвантаження автомобіля.

Поставлена партія товару супроводжується наступною документацією: рахунок із зазначеною вартістю ціни одиниці продукції і виділенням окремим рядком суми ПДВ, кількость та загальної вартості продукції в даній партії; видаткова накладна; ТТН; специфікації до договору (п.2.4 договору).

Згідно з п.2.7 договору кількість проданого товару визначається згідно накладних.

Відповідно до п.5.2 договору у разі порушення термінів оплати вказаних у пункті 2.2 покупець сплачує штрафні санкції у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Штрафні санкції сплачуються в 3-х денний строк з моменту отримання покупцем вимоги про сплату засобами факсимільного зв`язку/електронної пошти.

Покупець зобов`язується підтвердити надані продавцем акти звірки не пізніше 3-х робочих днів з моменту отримання засобами факсимільного зв`язку/електронної пошти. У разі не підтвердження покупцем акту звірки, зобов`язання вважаються узгодженими (п.5.3 договору).

Згідно з п.8.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань.

На виконання умов договору позивач у період з січня по травень 2020 продав, а відповідач придбав товар на загальну суму 3195919,50 грн, що підтверджується видатковими накладними: №19 від 29.01.2020 на суму 209589,00 грн, №29 від 06.02.2020 на суму 223300,00 грн, №54 від 18.02.2020 на суму 226722,00 грн, №69 від 04.03.2020 на суму 192831,00 грн, №75 від 13.03.2020 на суму 453834,00 грн, №82 від 23.03.2020 на суму 199500,00 грн, №91 від 26.03.2020 на суму 238560,00 грн, №104 від 03.04.2020 на суму 251523,50 грн, №105 від 04.04.2020 на суму 232791,00 грн, №116 від 11.04.2020 на суму 243840,00 грн, №119 від 14.04.2020 на суму 222885,00 грн, №146 від 07.05.2020 на суму 247302,00 грн та №150 від 08.05.2020 на суму 253242,00 грн.

До матеріалів позовної заяви додано засвідчені копії укладених між сторонами специфікацій на загальну суму 3195919,50: №1 від 29.01.2020 на суму 209589,00 грн, №2 від 06.02.2020 на суму 223300,00 грн, №3 від 18.02.2020 на суму 226722,00 грн, №4 від 04.03.2020 на суму 192831,00 грн, №5 від 13.03.2020 на суму 453834,00 грн, №6 від 23.03.2020 на суму 199500,00 грн, №7 від 26.03.2020 на суму 238560,00 грн, №8 від 03.04.2020 на суму 251523,50 грн, №9 від 04.04.2020 на суму 232791,00 грн, №10 від 11.04.2020 на суму 243840,00 грн, №11 від 14.04.2020 на суму 222885,00 грн, №12 від 07.05.2020 на суму 247302,00 грн та №13 від 08.05.2020 на суму 253242,00 грн.

Відповідачем частково оплачено переданий йому товар на загальну суму 2745375,50 грн, про що свідчать копії виписок по рахунку позивача відкритого у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль", що додані до матеріалів справи.

За твердженнями позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за проданий товар становить 450544,00 грн.

Враховуючи, що повний розрахунок за придбаний товар відповідач не здійснив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У ст.655 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України встановлено загальний порядок, за яким продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.664 Цивільного кодексу України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати придбаного товару, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 450544,00 грн, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.

У зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеним договором №2 купівлі - продажу від 29.01.2020 позивачем заявлено до стягнення з відповідача 22103,20 грн пені за загальний період прострочення з 22.05.2020 по 12.10.2020 відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку.

Згідно з п.5.2 договору у разі порушення термінів оплати, вказаних у пункті 2.2 договору покупець сплачує штрафні санкції у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) у розумінні ч.1,3 ст.549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції..

Згідно з ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" унормовано, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст.3 вказаного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем не вірно визначено період прострочення виконання зобов`язання, кількість днів прострочення, не враховано положення п.2.2 договору та ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, що у разі якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням зазначених положень судом встановлено, що прострочка виконання зобов`язання по оплаті придбаного товару за видатковою накладною №146 від 07.05.2020 настає з 23.05.2020, а за видатковою накладною №150 від 08.05.2020 настає з 26.05.2020.

Згідно з розрахунком, зробленим судом з врахуванням умов договору, встановлених судом сум заборгованості та періодів прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремо видатковою накладною, часткових проплат відповідача, заявленого позивачем періоду нарахування пені з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 21772,18 грн. В решті позовних вимог про стягнення пені в розмірі 331,02 грн суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Також, в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 5274,00 грн 3% річних за загальний період прострочення з 22.05.2020 по 12.10.2020.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком, зробленим судом з врахуванням умов договору, встановлених судом сум заборгованості та періодів прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремо видатковою накладною, часткових проплат відповідача, заявленого позивачем періоду нарахування 3% річних з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 5217,65 грн. В решті позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 56,35 грн суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин, враховуючи, що станом на день вирішення спору в суді заборгованість складала заявлений розмір і відповідачем не погашена, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 450544,00 грн основного боргу, 5217,65 грн 3% річних та 21772,18 грн пені є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою, відповідачем не запереченою і належним чином не спростованою, а отже, такою, що підлягає задоволенню. В решті позовних вимог щодо стягнення 56,35 грн 3% річних та 331,02 грн пені суд відмовляє з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 7168,82 грн, які сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення №1812 від 16.10.2020.

Також, до закінчення судових дебатів у справі представник позивача повідомив суд про намір подання доказів в підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, за правилами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з частковим задоволенням позову судові витрати у справі №911/3038/20 покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, де закріплено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7163,00 грн.

Керуючись ст. 11, 13, 73-80, 194, 232-233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Вест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-прод-лідер" про стягнення 477921,20 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-прод-лідер" (08602, Київська обл., м. Васильків, вул. Комінтерна, 75, ідентифікаційний код 42992268) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Вест" (04080, м. Київ, вул. Турівська, 38, ідентифікаційний код 37391848) 450544 (чотириста п`ятдесят тисяч п`ятсот сорок чотири) грн 00 коп основного боргу, 5217 (п`ять тисяч двісті сімнадцять) грн 65 коп 3% річних, 21772 (двадцять одну тисячу сімсот сімдесят дві) грн 18 коп пені та 7163 (сім тисяч сто шістдесят три) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Вест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-прод-лідер" в частині стягнення 56,35 грн 3% річних та 331,02 грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.03.2021.

Суддя О.О. Третьякова