ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" березня 2021 р. Справа № 924/74/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "Мокоша" м.Львів

до ОСОБА_1 Хмельницька область, Красилівський район, м.Красилів

про стягнення 31178,05 грн. основного боргу, 5245,59 грн. пені, 9353,42 грн. штрафу.

Представники сторін:

від позивача: Коцай Г.Л. - за довіреністю

від відповідача: не з`явився

встановив: Приватне підприємство "Мокоша" м.Львів звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 Хмельницька область, Красилівський район, м.Красилів 31178,05 грн. основного боргу, 5245,59 грн. пені, 9353,42 грн. штрафу.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем не було виконано обов`язок зі сплати продуктів харчування у строк, визначений договором поставки, від 19.03.2019 №05-31/21. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 514,516,625 ЦК України, ст. ст. 1,2,6,12,13,15,54 ГК України.

Повноважний представник позивача в засіданні суду підтримав вимоги викладені у позові та наполягав на його задоволенні.

Відповідач свого представника до суду не направив, письмового відзиву не надіслав, жодних клопотань не подав. Повідомляючи відповідача про дату, місце і час судового засідання, йому направлено відповідну ухвалу суду за адресою, вказаною у позові. Дана ухвала повернута поштою, з відміткою - „адресат відсутній за вказаною адресою".

Пунктом 5 частини 4 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про фізичну особу-підприємця, зокрема, місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17, сам лише факт неотримання стороною кореспонденції, яку суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Таким чином, з огляду на надіслання судом процесуальних документів у справі №924/74/21 на адресу відповідача, зазначену в ЄДРЮО, ФОП та ГФ, проте, їх повернення у зв`язку з відсутністю адресата, вважається, що ухвала суду у справі №924/74/21 вручена ОСОБА_1 Хмельницька область, Красилівський район, м.Красилів.

Дослідивши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, надані по справі докази та пояснення, судом встановлено та приймається до уваги таке.

19.03.2019р. між приватним підприємством „Мокоша" (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Мугир Євгенієм Юрійовичем (покупець) укладений договір поставки №05-31/21 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором поставити продукти харчування, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти товар (продукцію) і оплатити його вартість в терміни, що визначені цим договором та по договірних цінах, що зазначені у видаткових накладних.

Згідно з п. 1.2. договору найменування, одиниця обліку, кількість та асортимент продукції вказуються в накладній (рахунку-фактурі), що складається відповідно до замовлення покупця.

В п.3.1 визначено, що поставка товару здійснюється шляхом відвантаження зі складу постачальника на підставі видаткових накладних, що виписані згідно з замовленням покупцям.

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що ціна продукції встановлюється постачальником на момент відвантаження, відображається в накладній (рахунку-фактурі) та вважається погодженою між постачальником і покупцем за наявності підписів уповноважених осіб. В цьому випадку накладні виконують функцію специфікації та є невід`ємною частиною даного договору. Загальна сума договору складається з сум, зазначених у накладних, якими оформляється прийом-передача товару, поставленому на підставі цього договору.

Розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування покупцем суми вартості товару в українській національній валюті в безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, що зазначений у цьому договорі, або в безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, що зазначений у цьому договорі, або в готівковому порядку через касу постачальника протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару від постачальника. (п.4.3 договору).

У відповідності до п. 4.6 договору граничний обсяг товару, що поставляється з відстрочкою платежу (комерційний кредит), складає суму 30000,00 грн.

Моментом виконання покупцем своїх зобов`язань по здійсненню розрахунків за отриманий товар є дата надходження відповідної суми коштів на банківський рахунок або в касу постачальника (п. 4.7 договору).

У відповідності до п.5.1 договору у випадку несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення та штраф у розмірі 25% річних від неоплаченої суми.

Згідно п.5.3 договору у випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше, ніж на 30 календарних днів вважається, що покупець необгрунтовано відмовився від оплати товару та зобов`язаний сплатити на користь постачальника, крім установленої договором пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та не оплаченого в строк товару. Постачальник також має право у такому разі розірвати договір в односторонньому порядку, що не звільняє покупця від сплати штрафних санкцій, передбачених договором.

В п.8.1. вказано, що договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 31.12.2019р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати цей договір, останній вважається кожен раз продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу сир на суму 31178,05 грн., що підтверджується видатковою накладною: №2276 від 17.05.2019р. на суму 31178,05,00 грн., довідкою Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 15.01.2020р.

Позивач зазначив, що видаткову накладну №2276 від 17.05.2019р. на суму 31178,05 грн. було підписано останнім та надіслано на електронну адресу ФОП Мугир Є.Ю., проте ФОП Мугир Є.Ю. не реагував на письмові та усні звернення щодо повернення оригіналу видаткової накладної №226 від 17.05.2019р.

Позивач звернувся з заявою до Красилівського ВП з ГУНП у Хмельницькій області щодо вчинення ФОП Мугир Є.Ю. шахрайських дій по відношенню до підприємства.

Красилівським ВП з ГУНП у Хмельницькій області проводилась перевірка дій ОСОБА_1 на наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в ході якого опитано ОСОБА_1 , який визнав факт заборгованості перед Приватним підприємством "Мокоша".

Відповідач не оплатив поставлені продукти харчування в розмірі 31178,05 грн., що підтверджується видатковою накладною №2276 від 17.05.2019р. на суму 31178,05 грн.

Враховуючи, що відповідач не оплатив в повному обсязі поставлену йому продукцію, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 45777,01 грн, з яких 31178,05 грн. основного боргу, 5245,59 грн. пені, 9353,42 грн. штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2019р. між Приватним підприємством "Мокоша" (постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Мугир Євгенієм Юрійовичем Хмельницька область, Красилівський район, м.Красилів (покупець) укладений договір поставки №05-31/21 (далі - договір), відповідно до п. п. 1.1. якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором поставити продукти харчування, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти товар (продукцію) і оплатити його вартість в терміни, що визначені цим договором та по договірних цінах, що зазначені у видаткових накладних.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору позивач у період з 17.05.2019р. поставив відповідачу продукцію на суму 31178,05 грн., що підтверджується видатковою накладною: №2276 від 17.05.2019р. на суму 31178,05 грн., довідкою Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 15.01.2020р.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 4.3 договору передбачено, що розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування покупцем суми вартості товару в українській національній валюті в безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, що зазначений у цьому договорі, або в безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, що зазначений у цьому договорі, або в готівковому порядку через касу постачальника протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару від постачальника..

Положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не оплатив поставлену продукцію, заборгованість склала 31178,05 грн.

З урахуванням п. 4.3. договору, відповідач зобов`язаний був оплатити поставлену продукцію у наступні терміни:

- за видатковою накладною №2276 від 17.05.2019р. - залишок заборгованості в сумі 31178,05 грн. - до 31.05.2019р.;

Враховуючи зазначене, вимоги позивача про стягнення 31178,05 грн. - основної заборгованості є правомірними та підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони в п. 5.1,5.3. договору передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення та штраф у розмірі 25% річних від неоплаченої суми. У випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше, ніж на 30 календарних днів вважається, що покупець необгрунтовано відмовився від оплати товару та зобов`язаний сплатити на користь постачальника, крім установленої договором пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та не оплаченого в строк товару. Постачальник також має право у такому разі розірвати договір в односторонньому порядку, що не звільняє покупця від сплати штрафних санкцій, передбачених договором.

Отже, позивачем правомірно визначено початок нарахування пені - через 14 днів з моменту отримання товару.

Оскільки пеня нарахована в межах можливих нарахувань, вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню в розмірі 5245,59 грн.

Також у договорі сторони визначили, що у випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше, ніж на 30 календарних днів вважається, що покупець необгрунтовано відмовився від оплати товару та зобов`язаний сплатити на користь постачальника, крім установленої договором пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та не оплаченного в строк товару.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок штрафу, суд доходить висновку, що останній нараховано правомірно і позовні вимоги про його стягнення належить задовольнити.

Згідно зі ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Мокоша" м.Львів до ОСОБА_1 Хмельницька область, Красилівський район, м.Красилів про стягнення 31178,05 грн. основного боргу, 5245,59 грн. пені, 9353,42 грн. штрафу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 Хмельницька область, Красилівський район, м.Красилів ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Мокоша" (79054, м.Львів вул.С.Петлюри,2, код 35898374) 31178,05 грн. (тридцять одна тисяча сто сімдесят вісім гривень 05 коп.) основної заборгованості, 5245,59 грн. (п`ять тисяч двісті сорок п`ять гривень 59 коп.) пені, 9353,42 грн. (дев`ять тисяч триста п`ятдесят три гривні 42 коп.) штрафу, 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (79054, вул.С.Петлюри,2, м.Львів, 79024, вул.Промислова,50/52, м.Львів, 79024, вул.Промислова, 50/52, м.Львів), 4 - відповідачу (31000, Хмельницька область, Красилівськи район, м.Красилів, вул. Мічуріна, буд.7/2). Всім рек. з пов. про вруч.