ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Справа № 915/1389/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс, вул. Промислова, 8, корпус А, смт. Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340 ()

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 (код ЄДРПОУ ВП 20915546)

про стягнення коштів в сумі 33 948 463, 44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Малетич Л.М.;

від позивача: Шумик М.М., директор;

від відповідача: Рубінс А.А.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Альянс з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом борг у сумі 44 028 256, 90 грн., з яких:

- за Договором про закупівлю робіт за темою: Енергоблок № 3. Роботи по заміні конденсатора ТГ № 10/2019 від 20.05.2019 року, реєстраційний помер 20-123-01-19-05455 від 31.05.2019 року, 26 532 577, 82 грн. основного зобов`язання, 6 854 076, 10 грн. пені та 561 809, 52 грн. 3% річних;

- за Договором № 22/19 від 02.08.2019 року роботи за темою: ДСТУ Б Д.1.1-1-2013 (ДК 021:2015-45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт) Будівництво головного корпусу АТГ на 350 автомобілів ВП ЮУ АЕС у Миколаївській області м. Южноукраїнськ, Промзона. Будівля боксів для зберігання мобільних насосних установок (реєстраційний номер 30-123-01-19-05683 від 16.08.2019 року) 8 372 728, 91 грн. основного зобов`язання, 1 534 355, 97 грн. пені, 172 708, 58 грн. 3% річних.

Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір у сумі 660 423, 85 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 22.12.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.11.2020 року роз`єднано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс про стягнення з Відокремленого підрозділу Южно-Українська Атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованості за договорами № 10/2019 від 20.05.2019 року та № 22/19 від 02.08.2019 року у розмірі 44 028 256, 90 грн., виділивши в самостійні провадження позовні вимоги, а саме:

1) позовні вимоги про стягнення з Відокремленого підрозділу Южно-Українська Атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованості за Договором про закупівлю робіт за темою: Енергоблок № 3. Роботи по заміні конденсатора ТГ № 10/2019 від 20.05.2019 року, реєстраційний помер 20-123-01-19-05455 від 31.05.2019 року, 26 532 577, 82 грн. основного зобов`язання, 6 854 076, 10 грн. пені та 561 809, 52 грн. 3% річних розглядати у справі № 915/1389/20;

2) позовні вимоги про стягнення з Відокремленого підрозділу Южно-Українська Атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованості за Договором № 22/19 від 02.08.2019 року роботи за темою: ДСТУ Б Д.1.1-1-2013 (ДК 021:2015-45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт) Будівництво головного корпусу АТГ на 350 автомобілів ВП ЮУ АЕС у Миколаївській області м. Южноукраїнськ, Промзона. Будівля боксів для зберігання мобільних насосних установок (реєстраційний номер 30-123-01-19-05683 від 16.08.2019 року) 8 372 728, 91 грн. основного зобов`язання, 1 534 355, 97 грн. пені, 172 708, 58 грн. 3% річних виділити в самостійне провадження.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.12.2020 року задоволено клопотання ДП НАЕК Енергоатом (вх. № 15899/20 від 14.12.2020 року) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 28.01.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 915/1389/20 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 25.02.2021 року.

В судовому засіданні 25.02.2021 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору про закупівлю робіт № 10/2019 від 20.05.2019 року, а саме: зобов`язань щодо своєчасного та в повному обсязі оплати за виконані роботи, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі та позивачем нараховано відповідачу пеню та 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 173, 174, 193, 198, 216-218, 220, 222, 230, 231 ГК України, ст. 625 ЦК України та умовами договорів.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

В обґрунтування заперечень відповідач у відзиві на позов (вх. № 15898/20 від 14.12.2020 року) зазначає наступне:

- у зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла фінансова криза неплатежів, що в свою чергу і призвело до несплати у передбачені договором терміни за наданих послуг;

- відповідач вказує, що доказом фінансової кризи є підписання Президентом України Указу від 22.09.2020 року № 406/2020 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики»;

- відповідач посилаючись на ст. 614 ЦК України зазначає, що вина як підстава для відповідальності ДП НАЕК «Енергоатом» відсутня, а тому штрафні санкції та річні нараховані безпідставно;

- відповідач зазначає, що відповідач не ухиляється від сплати суми основної заборгованості.

Крім того, посилаючись на приписи ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та судову практику відповідач просить суд зменшити розмір пені, розрахованої відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» на 99% та в межах ст. 239 ГПК України розстрочити виконання рішення строком на 4 місяці рівними частинами.

У відповіді на відзив (вх. 16222/20 від 18.12.2020) позивач зазначає наступне:

- розділ 12 договору не включає таку обставину, як фінансова неспроможність виконати зобов`язання;

- будь-якого причинного зв`язку між прийняттям Указу № 406/2020 у вересні 2020 року, а також публікацією статей на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" у жовтні, листопаді, грудні 2020 та виникненням заборгованості по сплаті за будівельні роботи, виконані позивачем на користь відповідача у листопаді 2019 року та грудні 2019 року, немає, оскільки обставини перелічені у відзиві на позовну заяву настали після спливу строку виконання зобов`язань по оплаті робіт за Договором;

- щодо визначення розміру пені, то позивач зазначає, що застосування санкцій за неналежне виконання господарського зобов`язання визначається безпосередньо ч. 2 ст. 231 ГК України та п. 10.4 Договору. Обмеження, встановлені Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, до даних правовідносин не можуть бути застосовані.

Позивач просить суд позов задовольнити повністю.

У запереченнях на відповідь на відзив (вх. № 475/21 від 14.01.2021) відповідач зазначає, що стягнення пені в межах цієї справи є не застосуванням санкцій, як заходів впливу на правопорушника у сфері господарювання, а з огляду на позицію викладену у відповіді на відзив, є лише способом отримання додаткового доходу.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

20.05.2019 року між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южноукраїнська АЕС» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (замовник) та ТзОВ «Альянс» (підрядник) був укладений договір про закупівлю робіт за темою: «Енергоблок № 3. Роботи по заміні конденсатора ТГ» № 10/2019 (реєстраційний номер 20-123-01-19-05455 від 31.05.2019) (том 1, арк. 51-63).

До договору сторонами складено додатки, які є невід`ємною частиною договору, а саме: Додаток № 1 «Протокол узгодження договірної ціни», Додаток № 2 "Договірна ціна з додатками", Додаток № 3 "Графік виконання робіт", Додаток № 4 "Відомість обсягів робіт" (том 1, арк. 63-209).

До договору між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 06.09.2019 року (том 1, арк. 210-250; том 2, арк. 1-169), Додаткову угоду № 2 від 04.12.2019 року (том 2, арк. 170-250; том 3, арк. 1-66), якими сторони вносили зміни до договору шляхом внесення змін до п. 2.1 договору та викладення додатків в новій редакції в частині зміни договірної ціни та переліку обсягів робіт.

Відповідно до п. 16.6 договору договір набуває чинності з дати підписання договору та скріплення його печаткою та діє до 30.12.2019 року.

Договір та додаткові угоди підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник, в межах договірної ціни, виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлений договором термін, роботи за темою: «ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 (ДК 021:2015 - 45454000-4 Реконструкція) Енергоблок № 3. Роботи по заміні конденсатора ТГ», за кодом згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 (далі ДКПП): 43.29.

Обсяги робіт за договором визначаються відомістю обсягів робіт (Додаток № 4).

Відповідно до п. 1.3 договору обсяги закупівлі можуть бути зменшені у залежності від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 1.4 договору вартість договору визначається протоколом узгодження договірної ціни (Додаток № 1).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2) договірна ціна робіт, доручених до виконання підряднику складає: 128 612 747, 40 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 21 435 457, 90 грн. Джерело фінансування: власні кошти ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до п. 2.2 договору договірна ціна договору є динамічною (згідно п. 6.3.2 ДСТУ БД. 1.1-1:2013 твердою або динамічною), визначається відповідно до положень ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Відповідно до п. 2.3 договору остаточна ціна договору визначається з урахуванням фактично виконаного обсягу робіт та фактичних витрат підрядника на придбання матеріальних ресурсів у порядку, визначеному умовами Договору, але не може перевищувати договірної ціни, заявленої у договорі.

Відповідно до п. 3.2 договору виконання робіт по п. 1.1 здійснюється підрядником згідно графіка виконання робіт (Додаток № 3).

Відповідно до п. 3.3 договору продовження терміну виконання робіт, внаслідок форс-мажорних обставин проводиться за погодженням сторін на час дії цих обставин з додаванням часу на відновлення робочого процесу.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за договором виконуються наступним чином:

Оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника після підписання сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складену на підставі актів виконання будівельних робіт за формою КБ-2в протягом 45 банківських днів. Підрядник складає акти виконаних робіт у відповідності до визначеного в пункті 1 договору коду згідно ДКПП.

Відповідно до п. 5.4 договору приймання актів виконаних робіт вітчизняного виконавця здійснюється за формою КБ-2В до 25 числа поточного місяця, приймання довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 до 28 числа поточного місяця.

Замовник зобов`язаний в термін 10 днів підписати акти виконаних робіт, повідомити про це підрядника або направити підряднику мотивовану відмову. Якщо в термін 10 днів підрядник письмово не повідомлений про мотивовану відмову, роботи вважаються прийнятими замовником і підлягають оплаті.

Відповідно до п. 10.4 договору у разі невиконання замовником своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт при наявності фінансування дирекцією ДП НАЕК, замовник на вимогу підрядника зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 7 % вартості договору.

Відповідно до п. 10.5, п. 10.14 договору стягнення пені та штрафу не звільняє сторін від виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 1.1 додаткової угоди № 2 від 04.12.2019 виконано роботи на 04.12.2019 на суму 102 493 603, 03 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди № 2 від 04.12.2019 залишок до виконання з урахуванням внесених змін в обсяги БМР складає 26 119 144, 37 грн. з урахуванням ПДВ та визначається договірною ціною (додаток 2 до цієї угоди).

Позивачем ТзОВ «Альянс» на виконання умов договору про закупівлю № 10/2019 від 20.05.2019 виконано будівельні роботи на загальну суму 30 832 577, 82 грн., що підтверджується:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за листопад 2019 року від 29.11.2019 року на суму 4 713 433, 48 грн., складеної на підставі акту форми КБ-2в № 1 від 29.11.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2019 року на суму 4 713 433, 48 грн. (з ПДВ) та (том 3, арк. 67-104);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень 2019 року від 11.12.2019 року на суму 18 613 040, 66 грн., складеної на підставі акту форми КБ-2в № 1 від 11.12.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 18 613 040, 66 грн. (з ПДВ) та (том 3, арк. 105-119);

-довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень-2 2019 року від 19.12.2019 року на суму 1 000 652, 24 грн., складеної на підставі актів форми КБ-2в № 1, № 2 та № 3 від 19.12.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень-2 2019 року на суму 330 556, 60 грн. (з ПДВ), 120 630, 26 грн. (з ПДВ) та на суму 549 465, 38 грн. (з ПДВ) відповідно (том 3, арк. 120-133);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень-3 2019 року від 19.12.2019 року на суму 1 137 287, 01 грн., складеної на підставі актів форми КБ-2в № 1 та № 2 від 19.12.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 1 091 664, 44 грн. (з ПДВ) та на суму 45 622, 57 грн. (з ПДВ) відповідно (том 3, арк. 134-147);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень-4 2019 року від 19.12.2019 року на суму 3 419 881, 64 грн., складеної на підставі акту форми КБ-2в № 1 від 19.12.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 3 419 881, 64 грн. (з ПДВ) та (том 3, арк. 148-155);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень-5 2019 року від 19.12.2019 року на суму 1 256 123, 45 грн., складеної на підставі актів форми КБ-2в № 1 та № 2 від 19.12.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 712 409, 44 грн. (з ПДВ) та на суму 543 714, 01 грн. (з ПДВ) відповідно (том 3, арк. 156-163);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за грудень-6 2019 року від 19.12.2019 року на суму 692 159, 34 грн., складеної на підставі актів № 1, № 2 та № 3 від 19.12.2019 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень-6 2019 року на суму 382 820, 62 грн. (з ПДВ), 213 270, 80 грн. (з ПДВ) та на суму 96 067, 92 грн. (з ПДВ) відповідно (том 3, арк. 164-183).

Всі акти та довідки підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за договором виконуються наступним чином: оплата за виконані роботи здійснюється після підписання сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складену на підставі актів виконання будівельних робіт за формою КБ-2в протягом 45 банківських днів.

Отже, граничними строками для оплати за виконані роботи є:

- за довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 29.11.2019 року на суму 413 433, 48 грн. граничним строком для оплати є 05.02.2020 року (включно). З 06.02.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання;

- за довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 11.12.2019 року на суму 18 613 040, 66 грн. граничним строком для оплати є 17.02.2020 року (включно). З 18.02.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання;

- за довідками про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 19.12.2019 року на загальну суму 7 506 103, 68 грн. граничним строком для оплати є 25.02.2020 року (включно). З 26.02.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Як зазначає позивач, заборгованість за договором № 10/2019 від 20.05.2019 року станом на день звернення до суду із даним позовом становила 26 532 577, 82 грн., що не заперечується відповідачем.

Судом також встановлено, що позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 216 від 28.08.2020 року, якою позивач вимагав в термін до 25.09.2020 року виконати зобов`язання, сплатити грошові кошти (том 3, арк. 184-189).

Відповідачем у відповідь направлено на адресу позивача відповідь на претензію № 51/15152 від 10.09.2020 року, в якій відповідач зазначив, що станом на 08.09.2020 у бухгалтерському обліку ВП ЮУАЕС обліковується кредиторська заборгованість за договором № 10/2019 від 20.05.2019 у розмірі 26 532 577, 82 грн. Також відповідач зазначив, що здійснює всі можливі вичерпні заходи для погашення заборгованості перед своїми контрагентами, у найкоротший строк (том 3, арк. 187-188).

Отже, невиконання відповідачем обов`язку за договором в частині здійснення оплати за виконані роботи і стало підставою для звернення до суду з позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, підрядником виконано, а замовником прийнято виконані роботи, про що між сторонами складено та підписано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 та акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на загальну суму 30 832 577, 82 грн.

Як станом на день звернення до суду із даними позовом, так і станом на дату розгляду справи заборгованість за договором № 10/2019 від 20.05.2019 становить 26 532 577, 82 грн., розмір якої не заперечується відповідачем.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості за договором про закупівлю робіт № 10/2019 від 20.05.2019 року на загальну суму 26 532 577, 82 грн., як і не спростовано позовних вимог в цій частині. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості за виконані роботи по договору в розмірі 26 532 577, 82 грн. підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 561 809, 52 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 05.02.2020 року по 01.11.2020 року по кожній довідці окремо (детальний розрахунок том 3, арк. 190-192).

Перевіривши розрахунок 3 % річних, судом встановлено, що при нарахуванні суми 3 % річних позивачем неправильно визначено період нарахування 3 % річних, зокрема не враховано вихідні та святкові дні.

Судом здійснено перерахунок розміру 3 % річних та встановлено, що 3 % річних становить 556 583, 40 грн. Так, 3 % річних судом нараховано:

- за довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 29.11.2019 року за період з 06.02.2020 по 01.11.2020 (включно), виходячи з суми боргу 413 433, 48 грн.;

- за довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 11.12.2019 року за період з 18.02.2020 по 01.11.2020 (включно), виходячи з суми боргу 18 613 040, 66 грн.;

- за довідками про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 19.12.2019 року за період з 26.02.2020 по 01.11.2020 (включно), виходячи з загальної суми боргу 7 506 103, 68 грн.

Детальний розрахунок 3 % річних, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (том 5, арк. 46). Розрахунок розміру 3 % річних здійснено судом за допомогою Бази "Законодавство".

Отже, вимога про стягнення 3 % річних в сумі 556 583, 40 грн. є обґрунтованою та підставною. В цій частині позов підлягає задоволенню. В частині стягнення 3 % річних в сумі 5 226, 12 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

3. Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 10.4 договору у разі невиконання замовником своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт при наявності фінансування дирекцією ДП НАЕК, замовник на вимогу підрядника зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 7 % вартості договору.

Вартість договору відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2) становить 128 612 747, 40 грн. Отже, розмір пені за умовами п. 10.4 договору не повинен перевищувати 9 002 892, 32 грн.

Позивачем нараховано відповідачу 6 854 076, 10 грн. - пені за періоди:

- з 05.02.2020 року по 01.11.2020 року (за прострочку оплати за виконані роботи за довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 29.11.2019 року);

- з 15.02.2020 року по 01.11.2020 року (за прострочку оплати за виконані роботи за довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 11.12.2019 року);

- з 25.02.2020 року по 01.11.2020 року (за прострочку оплати за виконані роботи за довідками про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 від 19.12.2019 року).

Детальні розрахунки пені, виконані позивачем, наявні в матеріалах справи (том 3, арк. 190-192).

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні пені застосовано облікову ставку НБУ, а також неправильно визначено періоди нарахування пені за прострочку оплати за виконані роботи (не враховано вихідні та святкові дні).

Судом здійснено перерахунок розміру пені, виходячи з умов п. 10.4 договору та періодів нарахувань (які є аналогічними 3 % річних) та встановлено, що пеня за вказаний період становить 6 790 317, 45 грн.

Щодо посилань відповідача на відсутність фінансування, то суд зазначає, що в силу положень ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності. Крім того, відповідачем не доведено жодними доказами у справі факт відсутності фінансування саме за договором про закупівлю робіт № 10/2019 від 20.05.2019 року.

Поданий відповідачем Звіт про фінансові результати ДП НАЕК "Енергоатом" за 9 місяців 2020 року та Баланс (звіт про фінансовий стан) ДП НАЕК "Енергоатом" станом на 30.09.2020 не дають змогу встановити відсутність фінансування саме по вищевказаному договору, оскільки у Звіті про фінансові результати наводиться інформація про доходи, витрати, прибутки та збитки, а також про сукупний дохід підприємства за звітний період, в той час як Баланс (звіт про фінансовий стан) - це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання та власний капітал.

Щодо доводів відповідача про відсутність вини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

У зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується, і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання (постанова КГС ВС від 11.10.2018 по справі № 910/20767/17).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що будь-якого причинного зв`язку між прийняттям Указу № 406/2020 у вересні 2020 року, а також публікацією статей на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" у жовтні, листопаді, грудні 2020 та виникненням заборгованості по сплаті за будівельні роботи, виконані позивачем на користь відповідача у листопаді 2019 року та грудні 2019 року, немає, оскільки строк оплати за виконані підрядні роботи припадав на лютий 2020 року, тобто наведені відповідачем обставини настали після спливу строку виконання зобов`язань по оплаті робіт за договором.

Відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження неможливості належного виконання зобов`язання внаслідок дії непереборної сили.

Відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з відсутністю вини, оскільки вказані обставини не доведені належними та допустимими доказами у справі.

Інших доводів на спростування підстав нарахування та стягнення пені суду не наведено та доказів не подано.

Отже, вимога про стягнення пені в сумі 6 790 317, 45 грн. є обґрунтованою та підставною. В частині стягнення пені в сумі 63 758, 65 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

4. Щодо заяви відповідача про зменшення розміру пені.

Судом враховано, що у відзиві на позовну заву (вх. № 15898/20 від 14.12.2020 року) відповідач просить суд зменшити розмір пені на 99 %.

В обґрунтування заяви відповідачем зазначено, що відповідач не ухиляється від сплати суми основної заборгованості, а є лише заручником обставин викликаних кризою неплатежів в Україні. Відповідач посилається на кризовий фінансовий стан, який виключно є наслідком застосування до відповідача в межах ринку електроенергетики жорстких цінових обмежень та виведення 55% обсягів електричної енергії, що виробляє НАЕК «Енергоатом» з ринкового середовища та їх реалізація практично на безоплатній основі (1 коп. за КВт*год), так і критичного зростання заборгованості перед відповідачем з боку ДП «Гарантований покупець».

На підтвердження обставин для зменшення неустойки відповідачем подано суду Звіт про фінансові результати ДП НАЕК "Енергоатом" за 9 місяців 2020 року та Баланс (звіт про фінансовий стан) ДП НАЕК "Енергоатом" станом на 30.09.2020, підсумки роботи ДП НАЕК "Енергоатом" за 10 місяців 2020 року, опубліковані в мережі Інтернет на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" статті.

Позивач заперечив проти зменшення неустойки.

Розглянувши подане клопотання відповідача, дослідивши та оцінивши подані у справу докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Отже, з наведених норм випливає, що зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов`язком суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Дослідивши подані суду докази, проаналізувавши правові позиції сторін, врахувавши, що відповідач є державним підприємством, на кінець звітного періоду (вересень 2020) має збиток в розмірі 43 857 484 тис. грн., врахувавши збалансованість інтересів сторін, причини та строк прострочки платежів, захист майнових прав позивача та компенсацію за порушення грошового зобов`язання шляхом стягнення 3 % річних, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, а також враховуючи, що застосування штрафних санкцій спрямоване на стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013; постанова КГС ВС від 10.04.2019 № 905/1005/18), суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та можливість зменшення розміру пені на 50 % до 3 395 158, 72 грн. (50 % х 6 790 317, 45 грн.). В цій частині позов підлягає задоволенню.

В частині стягнення пені в сумі 3 395 158, 73 грн. судом відмовлено, у зв`язку зі зменшенням розміру пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

5. Щодо розстрочення виконання рішення суду.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 15898/20 від 14.12.2020 року) просив суд в межах ст. 239 ГПК України розстрочити виконання рішення строком на 4 місяці рівними частинами.

Позивач заперечив проти розстрочки виконання рішення суду.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення з огляду на наступне.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Поряд з цим, господарським процесуальним законодавством передбачено механізм відстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказані норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Так, згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Тобто, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 року у справі Корнілов та інші проти України, заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення, розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

На підтвердження обставин, викладених у клопотанні про розстрочення виконання рішення суду, відповідачем подано суду:

- підсумки роботи ДП «НАЕК «Енергоатом» за 10 місяців 2020 року (том 4, арк. 203-208);

- примітки до проміжної скороченої фінансової звітності ДП «НАЕК «Енергоатом» за 9 місяців 2020 року (том 4, арк. 209-235);

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2020 (том 4, арк. 236-237);

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2020 (том 4, арк. 238-239);

- статті, опубліковані на офіційному сайті ДП «НАЕК «Енергоатом» (том 4, арк. 240-244).

З метою реального виконання рішення суду, враховуючи майновий стан відповідача, беручи до уваги інтереси обох сторін, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти наявності заборгованості, що свідчить про те, що відповідач не ухиляється від виконання свого обов`язку, враховуючи часткову оплату за договором, а також враховуючи, що строк, на який відповідач просить розстрочити виконання рішення суду (4 місяці) не є надмірно тривалим, суд дійшов висновку про задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення та наявність правових підстав для розстрочення виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021 року по справі № 915/1389/20 на чотири місяці рівними частинами.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивачем при зверненні до суду із позовом по справі № 915/1389/20 сплачено судовий збір в розмірі 660 423, 85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3052 від 16.11.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.11.2020 року роз`єднано позовні вимоги по справі № 915/1389/20.

Предметом позову у справі № 915/1389/20 є вимога про стягнення грошових коштів в сумі 33 948 463, 44 грн., судовий збір з якої має становити 509 226, 95 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 508 192, 18 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 1 034, 77 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 (код ЄДРПОУ ВП 20915546) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс, вул. Промислова, 8, корпус А, смт. Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340 ():

- 26 532 577, 82 грн. (двадцять шість мільйонів п`ятсот тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят сім грн. 82 коп.) - суми основного зобов`язання;

- 3 395 158, 72 грн. (три мільйони триста дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят вісім грн. 72 коп.) пені;

- 556 583, 40 грн. (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят три грн. 40 коп.) - 3 % річних;

- 508 192, 18 грн. (п`ятсот вісім тисяч сто дев`яносто дві грн. 18 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення суду строком на 4 місяці рівними частинами.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

5. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.03.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш