ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. Справа № 910/20159/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.12.2020 (повний текст складено 31.12.2020)

у справі №910/20159/20 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі

про стягнення 1102381,07 грн., розірвання договорів та виселення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі про стягнення 1102381,07 грн., розірвання договорів та виселення, та додані до неї документи повернуто без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 прийнято до апеляційного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"; ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не є перешкодою для суду апеляційної інстанції здійснити перегляд оскаржуваної ухвали.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу з додатками до неї, колегія суддів встановила наступне.

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (надалі банк/ позивач/ скаржник) з позовом до Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі (фізична особа/ відповідач) про стягнення 1102381,07 грн., про розірвання договорів оренди нерухомого майна банку №185-03/1/211116 від 21.11.2016 та №216-00/4/040917 від 04.09.2017 та про виселення відповідача з приміщень, орендованих за вказаними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує умови договорів оренди нерухомого майна банку №185-03/1/211116 від 21.11.2016 та №216-00/4/040917 від 04.09.2017.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що заявлені до стягнення з відповідача вимоги витікають із двох договорів оренди, укладених між позивачем та відповідачем, а саме: №185-03/1/211116 від 21.11.2016 та №216-00/4/040917 від 04.09.2017.

Місцевий господарський суд, повернув без розгляду вказану позовну заяву на підставі п. 2 ч. 5 статті 174 ГПК України та виходив з того, що сумісний розгляд об`єднаних позовних вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками процесу вирішення спору по суті та з`ясуванню прав та обов`язків сторін, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по цим договорам. Крім того, вимоги про стягнення боргу та про розірвання договорів регулюються різними нормами права та обставини, що підлягають встановленню для вирішення таких вимог також є різними. До того ж, як зазначив місцевий господарський суд, приписи статті 173 ГПК України не надають права роз`єднати поєднані в одне провадження позовні вимоги.

Відносно постановленої Господарським судом міста Києва ухвали про повернення позивачу позовної заяви колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Процесуальною формою такого звернення є позовна заява, яка подається до суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 171 ГПК України.

Частиною першою статті 172 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №911/414/18, постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №914/2191/18.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, як зазначив Верховний Суд у постанові від 31.10.2020 у справі №922/1359/19.

Господарським судом першої інстанції, при поверненні позовної заяви, не враховано таке.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За замістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті.

Саме встановлення господарським судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

У той же час аналіз пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи частини шостої статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення.

Проте у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. Подібні висновки містить постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №902/434/19.

Наведеним спростовується висновок місцевого господарського суду про те, що статтею 173 ГПК України не надано суду право роз`єднати поєднані в одне провадження позовні вимоги, адже частиною 6 вказаної норми таке право суду надано і реалізувати його суд може або за клопотанням сторони, або ж з власної ініціативи.

Разом з цим, вбачається, що позивач зазначає, що цивільні права та обов`язки між сторонами у цій справі виникли на підставі двох ідентичних договорів оренди, неналежне виконання яких відповідачем за цими договорами оренди, є спільною підставою для звернення із позовом у цій справі; заявлені позивачем вимоги пов`язані між собою та поданими доказами в частині необхідності встановлення обставин розрахунків за вказаними договорами та наявності боргу за ними, визначення дійсної суми боргу.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31.10.2020 у справі №922/1359/19, за якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

Водночас, встановивши після відкриття провадження за позовною заявою, що спільний розгляд заявлених у ній вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, суд не позбавлений можливості відповідно до частини шостої статті 173 ГПК України до початку розгляду справи по суті, зокрема, і з власної ініціативи роз`єднати позовні вимоги, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Відповідно до положень статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, постановлена судом першої інстанції ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а апеляційна скарга має бути задоволена, у зв`язку з чим справа з позовною заявою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі про стягнення боргу за договорами оренди, про розірвання договір оренди та про виселення фізичної особи із займаних приміщень, підлягає передачі до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження за нею.

Судові витрати розподіляються у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 173, 174, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.12.2020 у справі №910/20159/20 скасувати.

3. Справу №910/20159/20 направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 04.03.2021.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков