ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6985/20
За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

про стягнення 48033203,24 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Пясецький Д.В., адвокат

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість у розмірі 48033203,24 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 36584484,03 грн.;

- пеня у розмірі 7501392,06 грн.;

- 3 % річних у розмірі 1769401,25 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 1375841,89грн.;

- збитки у розмірі 802 084,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №3491/18-КП-5 постачання природного газу від 05 жовтня 2018 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору (пункту 5.1 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018). Станом на дату подання позову, розмір основного боргу становить 36 584 484,03 грн.

На підставі п.8.2. (пункту 7.2 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) (цим пунктом передбачено, що у разі прострочення відповідачем оплати згідно пункту 6.1 (пунктів 5.1, 5.6 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) цього Договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення), позивачем нарахована пеня у сумі 7 501 392,06 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 27.11.2019.

Вимога про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 1769401,25 грн. та втрат від інфляції у розмірі 1375841,89грн. обґрунтована посиланням на частину другу статті 625 Цивільного кодексу України.

Також позивач просить стягнути збитки у розмірі 802 084,01 грн., які складаються із вартості фактично спожитого природного газу в березні 2019 року (обсяг газу на 213,452 тис.куб.м більше узгодженого) в розмірі 798 589,03грн. та вартості фактично спожитого газу у квітні 2019 року (обсяг складає 147,141 тис.куб.м.) в розмірі 3 494,98грн. Збитки нараховані позивачем на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. І Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.009.2015 №2496.

Відповідач, Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", позовні вимоги не визнає в частині стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та збитків. В частині вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідач посилається на п.15 Розділу 2 Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", яким тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів. пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності звільнені від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій.

Щодо стягнення збитків відповідач посилається на те, що з 12.10.2019 положення, на які посилається позивач у своєму позові (пункт 1 розділу VI та пункт 10 розділу II Правил постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 та відповідно пункту 10 розділу II вказаних Правил, не підлягають застосуванню до КПТМ "Криворіжтепломережа", оскільки не є для нього юридично значимими. Зазначене встановлено рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2020 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 по справі №640/12090/19.

З огляду на положення ст. 58 Конституції України, що закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, відповідач просить застосувати положення пункту 1 розділу VI та пункт 10 розділу II Правил постачання природного газу затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 в редакції, яка діяла до жовтня 2019 року, оскільки на момент звернення позивача до суду, відповідальність КПТМ "Криворіжтепломережа" в частині сплати збитків за цими правилами вже скасовано. Крім того, згідно листа НКРЕКП від 03.09.2019 при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого). НАК "Нафтогаз України" має враховувати загальний обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом Натомість КПТМ "Криворіжтепломережа" у березні-квітні 2019 року загальне відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого) не виходило за рамки 5% договірного відхилення.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що нарахування пені у поточній справі здійснено за період, що не перевищує 6 місяців, відповідно до статті 232 ГК України по 27.11.2019, тобто за період до введення в Україні обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) та до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Нарахування трьох відсотків річних та втрат від інфляції не є штрафними санкціями та не обмежується жодним строком, тому таке нарахування здійснене на весь період прострочення виконання зобов`язань за Договором. Щодо стягнення збитків позивач зазначає про те, що умовами договору сторони погодили обов`язок відповідача відшкодувати збитки у разі відхилення планових обсягів природного газу від фактично спожитих.

Право на стягнення збитків передбачено ч.1 ст.661, ч.1 ст.623 ЦК України, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу. Зокрема, правилами постачання природного газу передбачено підстави та механізм розрахунків збитків, відповідно до якого обсяг природного газу вираховується за договором на постачання природного газу. Виходячи з норм законодавства в сфері постачання природного газу та теплової енергії, укладання декількох договорів постачання природного газу для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації є правомірним через особливості механізмів проведення розрахунків, встановлення окремих тарифів для кожної з категорій. Таким чином, встановлена діючим законодавством вимога щодо порядку вираховування обсягів газу виключно на підставі договору постачання природного газу спростовує твердження відповідача щодо необхідності вираховування обсягів газу на підставі усіх укладених договорів.

Позивач вважає, що до спірних відносин не застосовується п.1 розділу 6 Правил постачання природного газу, станом на березень-квітень 2019 року діяла інша редакція Правил. Відповідно до частини 2 статті 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Таким чином на час спірних відносин має застосовуватись законодавство, чинне на даний момент.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 справу № 904/6985/20 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.01.2021. Підготовче засідання відкладалось з 28.01.2021 на 16.02.2021.

16.02.2021 до господарського суду надійшли додаткові пояснення на позовну заяву щодо вимоги про стягнення збитків.

У судовому засіданні 16.02.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 16.02.2021. У судовому засіданні оголошено перерву до 23.02.2021.

23.02.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника у службовому відрядженні в м. Київ.

Зважаючи на те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, клопотання господарським судом відхилено.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (далі позивач, постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - відповідач, споживач) 05.10.2018 укладено договір купівлі - продажу природного газу № 3491/18-КП-5, з урахуванням додаткових угод (далі - договір).

Додатковою Угодою № 4 від 30.11.2018 до договору купівлі - продажу природного газу № 3491/18-КП-5 сторони виклали розділи 1-12 цього договору в новій редакції.

Відповідно до п.1.1. договору (в редакції Додаткової угоди № 4) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. договору).

За цим договором постачається газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), замовлений обсяг природного газу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 - 8257,0тис куб.метрів.

Додатковою угодою № 6 від 20.03.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу: у березні 2019 року природного газу в обсязі 1 058,0 тис. куб.м; у квітні 2019 року 163,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 11.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється на електронну адресу Відповідача, зазначену в п. 12 Договору та розмішується на офіційному сайті Позивача.

Листом від 21.02.2019 № 26-1605/1.17-19 позивач повідомив відповідача про те, що з 01.03.2019 застосовуються наступні пункти Договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору.

Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, ати другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Разом із цим, Додатковою угодою №5 від 20.03.2019 Сторони погодили, що пункти 2.3,3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року.

Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий пїдп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктом 3.13 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

V п - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензІю щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 60915368,12 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу:

від 30.11.2018 за листопад на суму 8912217,4 грн.,

від 31.12.2018 за грудень на суму 13 627 482,62 грн.,

від 31.01.2019 за січень на суму 15866 257,69грн.,

від 28.02.2019 за лютий на суму 11894 629,4грн,

від 31.03.2019 за березень на суму 9 513 781,99грн,

від 30.04.2019 за квітень на суму 1 100 999,02грн.

Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково, станом на час звернення з позовом до суду розмір основного боргу становить 36 584 484,03 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019) Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 1 058,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 року в обсязі 1 271,452 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 213,452 тис.куб.м. (на 20,18%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

16.05.2019 Позивачем на адресу Відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1282-19, якою Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. І Розділу VI Правил в розмірі 798 589,03 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 року природного газу за Договором, згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову.

Листом від 18.06.2019 № 1966/12 відповідач повідомив про відмову здійснювати оплату за вищезазначеним актом-претензією.

Разом із цим, відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 163,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 року в обсязі 147,141 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 15,859 тис.куб.м. (на 9,73%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

13.06.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-2241-19, якою позивач вимагав у відповідача сплати збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 41 533,35 грн за різницю між замовленим в квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в квітні 2019 року природного газу за Договором, згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову.

Листом від 02.12.2019 № 26-4494-19, позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за квітень 2019 року, що підлягає сплаті складає 3 494,98 грн.

Листами від 11.07.2019 № 2195/12 та від 23.12.2019 № 4058/07 відповідач повідомив про відмову здійснювати оплату за вищезазначеними актом-претензією та листом.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на неналежне виконання Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" зобов`язань за договором №3491/18-КП-5 постачання природного газу від 05.10.2018 в частині своєчасної та повної оплати природного газу, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції та недотримання відповідачем обсягів природного газу в березні - квітні 2019 року, що стало підставою для нарахування збитків за перевищення обсягів фактично спожитого природного газу.

Предметом спору є стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованості за поставлений та спожитий природний газ, пені, 3% річних, втрат від інфляції за порушення строків оплати за природний газ та збитків за перевищення обсягів фактично спожитого природного газу.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 6.1. договору поставки остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, тобто:

за актом приймання - передачі природного газу від 30.11.2018 на суму 8912217,4 грн. оплата здійснюється до 25.12.2018;

за актом приймання - передачі природного газу від 31.12.2018 на суму 13 627 482,62 грн. оплата здійснюється до 25.01.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 15866 257,69грн. оплата здійснюється до 25.02.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 28.02.2019 за лютий на суму 11 894 629,4грн оплата здійснюється до 25.03.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 31.03.2019 за березень на суму 9 513 781,99грн оплата здійснюється до 25.04.2019,

за актом приймання - передачі природного газу від 30.04.2019 за квітень на суму 1 100 999,02грн. оплата здійснюється до 25.05.2019.

У встановлений договором строк умови договору щодо оплати вартості поставленого товару відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 36 584 484,03 грн., строк оплати якої настав.

Доказів оплати заборгованості відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 36 584 484,03 грн. підлягає задоволенню.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати спожитого природного газу, позивач, з посиланням на п. 8.2 договору (п.7.2. в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений газ у розмірі 7501392,06 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 27.11.2019.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Так, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 7.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до частини першої ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечень щодо суті позовних вимог та розрахунку пені відповідач не надав, доказів, наведених в обґрунтування позову не спростував.

Перевіривши розрахунок заявленої пені, судом помилок не виявлено.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі у розмірі 7501392,06 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 27.11.2019 підлягають задоволенню повністю.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 3% річних в сумі

1769401,25 грн. за період прострочки з 27.12.2018 по 30.09.2020 та втрати від інфляції у сумі 1375841,89грн. за загальний період з січня 2019 року по вересень 2020 року.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, господарський суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений арифметично та методологічно вірно, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

На підставі пункту 3.13 та 5.7 договору постачальником було нараховано споживачу суму збитків у розмірі 802 084,01грн за порушення договірної величини споживання газу у березні-квітні 2019 року.

Відповідно до пункту 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим договором та чинним законодавством України (п.7.7. договору).

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019 року) Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 1 058,0 тис.куб.м., а у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 163,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 1 271,452 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 в обсязі 147,141 тис.куб.м.

З наведеного вбачається, що відповідач в березні - квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 213,452 тис.куб.м. (на 20,18%) та в обсязі меншому на 15,859 тис.куб.м. (на 9,73%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

16.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1282-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки в розмірі 798 589,03 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 року природного газу за Договором.

13.06.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-2241-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки в розмірі 41533,35 грн за різницю між замовленим в квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 року природного газу за Договором.

Листами від 18.06.2019 № 1966/12, від 02.12.2019 № 26-4494-19 Відповідач повідомив про відмову здійснювати оплату за вищезазначеними актами-претензіями.

Таким чином, загальний розмір збитків, завданих Позивачу неналежним виконанням Відповідачем п. 2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил, складає 802 084,01 грн.

Перевіркою розрахунку сум збитків судом помилок не виявлено.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 48033203,24 грн., з яких: основний борг у розмірі 36584484,03 грн., пеня у розмірі 7501392,06 грн., 3 % річних у розмірі 1769401,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 1375841,89грн., збитки у розмірі 802 084,01 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач, заперечуючи проти вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції, зазначає, що, відповідно до положення пункту 15 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, виробники теплової енергії незалежно від форм власності звільняються від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій.

Зазначені доводи відповідача суд вважає помилковими та відхиляє з огляду на таке.

Позивачем на підставі пункту 7.2 (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) нарахована пеня у сумі 7 501 392,06 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 27.11.2019.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами, карантин в Україні установлено з 12.03.2020.

Однак, нарахування пені у справі здійснено по 27.11.2019 включно, тобто за період до введення в Україні обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОУЮ-19) та до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних, витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тож, нарахування за статтею 625 ЦК України не є штрафними санкціями та не обмежується Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Щодо заперечень відповідача про задоволення вимоги про стягнення збитків, які нараховані за неналежне виконання умов договору.

Відповідач вважає, що суд не повинен застосовувати під час розгляду справи приписи ст.ст.22, 623 ЦК України і ст.ст.224,225 ГК України, в частині правового визначення збитків.

За змістом ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Умовами Договору сторони погодили обов`язок відповідача відшкодувати збитки у разі відхилення планових обсягів природного газу від фактично спожитих. Право на стягнення збитків передбачено ч.1 ст.661, ч.1 ст.623 ЦК України, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу.

Зокрема, Правилами постачання природного газу передбачено підстави та механізм розрахунків збитків, відповідно до якого обсяг природного газу вираховується за договором на постачання природного газу.

Листом від 18.12.2018 року № 12137/18/7-18 (а.с.81 у томі 4) Національна комісія, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) стосовно питання правомірності укладання єдиного договору постачання природного газу для кожного зі споживачів зазначила, що за умови облаштування кожного об`єкта споживача окремим комерційним вузлом обліку природного газу та наявності окремих ЕІС-кодів на кожний об`єкт, для забезпечення цих об`єктів природним газом, можуть бути укладені окремі договори постачання природного газу, у тому числі із різними постачальниками.

Відповідно до вимог Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою КМУ від 18.06.2014 №217 НКРЕКП щомісяця розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальних/теплогенеруючих організацій нормативи перерахування коштів.

Пунктами 10, 11 даних Правил встановлено, що для розрахунку нормативів перерахування коштів постачальник природного газу із спеціальними обов`язками подає щомісяця до 17 числа місяця, що передує розрахунковому, до Комісії за встановленими нею формами інформацію щодо укладених договорів, зокрема з постачальником природного газу, а також щодо заборгованості за використаний теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями з 1 вересня 2015 року природний газ для виробництва теплової енергії за кожною категорією споживачів відповідно.

Відповідно до п.12 Правил Комісія на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів, на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації; на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу; на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи).

Також у листі зазначено, що механізм формування та встановлення тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води визначається відповідно до вимог порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання гарячої води, затвердженого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №377, згідно п.1.5 якого тарифи формуються для кожної категорії споживачів, зокрема населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі.

Враховуючи особливості механізмів проведення розрахунків, встановлення окремих тарифів для кожної з категорій споживачів теплопостачальної та теплогенеруючої організацій, укладення декількох договорів постачання природного газу для кожної категорії споживачів є правомірним.

Суд зазначає, що, відповідно до пункту 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу, Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Враховуючи, що до предмету позову відноситься вимога про стягнення збитків за відхилення договірного споживання обсягу газу, нарахування яких передбачено умовами договору; відповідачем не надано доказів визнання недійсним договору в частині, що стосується права постачальника (позивача) нараховувати збитки за відхилення договірного споживання обсягу газу, господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірності заявленої вимоги про стягнення збитків. Питання укладення декількох договорів замість одного по ЕІС-коду споживача (або НІС-точок комерційного обліку) між позивачем і відповідачем з порушенням вимог розділу II Правил, не входить до предмету доказування у даній справі.

За викладеного, суд вважає, що позивачем правомірно, з урахуванням положень п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу у редакції від 01.08.2018, чинній на момент спірних відносин (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами) та пункту 3.13, 6.3 договору нараховані збитки у заявленій сумі за березень-квітень 2019 року.

Також суд відхиляє посилання відповідача на висновки, викладені у справі № 640/12090/19 щодо не застосування до відповідача п.1 розділу 6 Правил постачання природного газу в редакції від 12.10.2019, оскільки, вирішуючи спір, суд застосовує до спірних правовідносин Правила постачання природного газу, в редакції, яка була чинною станом на дату виникнення цих відносин.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 720498,05грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 191, 231, 233, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення 48033203,24 грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, буд. 9, ідентифікаційний код 03342184) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 36 584 484 (тридцять шість мільйонів п`ятсот вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири)грн 03 коп, пеню у розмірі 7501392 (сім мільйонів п`ятсот одна тисяча триста дев`яносто дві)грн 06 коп, 3 % річних у розмірі 1769401 (один мільйон сімсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста одна)грн 25 коп, інфляційні втрати у розмірі 1375841 (один мільйон триста сімдесят п`ять тисяч вісімсот сорок одна)грн 89 коп, збитки у розмірі 802 084 (вісімсот дві тисячі вісімдесят чотири)грн 01коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 720498 (сімсот двадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім)грн 05коп, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва