ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Справа № 915/1348/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна», вул. Броварська, 2, с. Проліски, Бориспільський район, Київська область, 08322 ()

до відповідача Приватного підприємства Хлібороб Врадіївщини, вул. Героїв Врадіївщини, 129, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301 ()

про стягнення коштів в сумі 2 304 685, 60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник І.В., адвокат, ордер КС №490768 від 22.02.2021 року;

від відповідача: представник не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» з позовною заявою про стягнення з відповідача Приватного підприємства Хлібороб Врадіївщини суми основного боргу у розмірі 2 292 251, 19 грн. та суми 3 % річних у розмірі 12 434, 41 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 08.12.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.12.2020 року відкладено підготовче засідання по справі на 21.12.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 21.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.02.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 915/1348/20 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 25.02.2021 року.

Відповідач явку повноважного представника в судові засідання 08.12.2020, 21.12.2020, 02.02.2021 та 25.02.2021 року не забезпечив.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 11.11.2020, від 08.12.2020 та від 02.02.2021, надіслані на адресу відповідача Приватного підприємства Хлібороб Врадіївщини, вул. Героїв Врадіївщини, 129, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська обл., 56301 повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (арк. 37-40, 55-57, 67-69).

Додатково судом вжито заходи щодо повідомлення відповідача шляхом направлення телефонограми (арк. 47).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвали суду направлялись на адресу відповідача Приватного підприємства Хлібороб Врадіївщини, вул. Героїв Врадіївщини, 129, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська обл., 56301 вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому суд зазначає, що про розгляд справи відповідач обізнаний, оскільки ухвала суду від 21.12.2020 отримана відповідачем 05.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 59).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 25.02.2021 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем ПП Хлібороб Врадіївщини умов договору № 16502/360150 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 15.04.2020 року, а саме: зобов`язань щодо своєчасного повернення фінансової допомоги у розмірі, що становить гривневий еквівалент 64 750, 00 євро, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі та позивачем нараховано відповідачу 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193 ГК України, ст. 525, 526, 610, 611, 629, 1046, 1049-1050 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

15.04.2020 року між ТзОВ «Амако Україна» (кредитор) та ПП «Хлібороб Врадіївщини» (позичальник) укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 16502/360150 (арк. 8-9), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, передбачених чинним договором, кредитор зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (в подальшому - фінансова допомога), а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Доказів визнання недійсним договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.2 договору фінансова допомога надається у розмірі, що становить гривневий еквівалент 64 750, 00 Євро 00 Євроцентів, для поповнення обігових коштів позичальника. Гривневий еквівалент розміру фінансової допомоги визначається за курсом перерахунку*.

*Курс перерахунку - це курс продажу (ASK курс) Євро на момент закриття торгів на міжбанківському валютному ринку України на день, що передує дню перерахування коштів по даному договору.

Сторони погодили використовувати в якості довідкової інформації про курс продажу (ASK курс) Євро на момент закриття торгів на міжбанківському валютному ринку України дані, опубліковані на сайті http://minfіn.com.ua/eurreney/mb/.

Фінансова допомога надається шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позичальника. Перерахування грошових коштів за ним договором здійснюються в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п. 1.3 договору відсотки на фінансову допомогу, що надається за цим договором не нараховуються.

Відповідно до п. 1.4 договору фінансова допомога надається на термін до 31.07.2020 року. Вказаний в ньому пункті термін може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою, до цього договору.

Відповідно до п. 1.5 договору по закінченні терміну, вказаного в п. 1.4. цього договору, позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу у розмірі, що становить гривневий еквівалент 64 750, 00 євро 00 євроцентів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора. Гривневий еквівалент розміру фінансової допомоги, що підлягає поверненню, визначається за курсом перерахунку, зазначеному в п. 1.2, цього договору, при цьому гривневий еквівалент розміру фінансової допомоги, що підлягає поверненню, не може бути нижчим за гривневий еквівалент фінансової допомоги, що була надана позичальнику кредитором, відповідно до п. 1.2. цього договору.

Відповідно до п. 2.3 договору позичальник зобов`язаний:

- повернути фінансову допомогу в строки, що встановлені договором;

- повернути фінансову допомогу достроково, у випадку запланованої ліквідації або реорганізації.

Позивачем на виконання умов договору перераховано відповідачу кошти в загальній сумі 2 016 141, 20 грн., що в еквіваленті на дату надання позики становило 68 427, 86 Євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (арк. 10, 11), із зазначенням призначення платежу «оплата фінансової допомоги згідно договору фін. допомоги № 16502/360150 від 15.04.2020р.», а саме:

- платіжне доручення № від 22.04.2020 року на суму 1 909 483, 98 грн., що в еквіваленті становило 64 785, 37 Євро;

- платіжне доручення № від 24.04.2020 року на суму 106 657, 22 грн., що в еквіваленті становило 3 642, 49 Євро.

Відповідно до даних архіву міжбанку України згідно даних сайту http://minfіn.com.ua/eurreney/mb/ курс продажу Євро на момент закриття торгів:

- на 21.04.2020 року складав 29, 4740 грн. за 1 Євро (арк. 12);

- на 23.04.2020 року складав 29,2814 грн. за 1 Євро (арк. 13);

- на 05.10.2020 року складав 33, 4988 грн. за 1 Євро (арк. 14).

Таким чином, позивачем відповідачу надано поворотну фінансову допомогу в розмірі 68 427, 86 Євро.

Оскільки, відповідачем зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги не виконано, то позивачем здійснено розрахунок заборгованості станом на 06.10.2020 року.

Так, відповідно до даних архіву міжбанку України згідно даних сайту http://minfіn.com.ua/eurreney/mb/ курс продажу Євро на момент закриття торгів 05.10.2020 року складав 33,4988 грн. за 1 Євро (арк. 14).

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2020 (дата звернення до суду із позовом) становила 2 292 251, 19 грн. (68 427, 86 Євро х 33,4988).

Суду не подано доказів повернення поворотної фінансової допомоги відповідачем позивачу.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору перераховано відповідачу кошти в загальній сумі 2 016 141, 20 грн., що в еквіваленті становить 68 427, 86 Євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Умовами п. 2.4 договору сторони погодили, що фінансова допомога надається на термін до 31.07.2020 року. Вказаний в цьому пункті термін може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою, до нього договору.

До матеріалів справи не додано доказів укладення між сторонами додаткової угоди про продовження строку (терміну) повернення поворотної фінансової допомоги.

Як зазначено вище, відповідно до умов п. 1.5 договору по закінченні терміну, вказаного в п. 1.4. цього договору, позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу у розмірі, що становить гривневий еквівалент 64 750, 00 євро 00 євроцентів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора. Гривневий еквівалент розміру фінансової допомоги, що підлягає поверненню, визначається за курсом перерахунку, зазначеному в п. 1.2 цього договору, при цьому гривневий еквівалент розміру фінансової допомоги, що підлягає поверненню, не може бути нижчим за гривневий еквівалент фінансової допомоги, що була надана позичальнику кредитором, відповідно до п. 1.2. цього договору.

Позивачем станом на дату звернення до суду із позовом (06.10.2020) відповідно до умов п. 1.2 договору та відповідно до даних архіву міжбанку України згідно даних сайту http://minfіn.com.ua/eurreney/mb/ здійснено розрахунок заборгованості, виходячи з курсу продажу Євро на дату 05.10.2020 в розмірі 33,4988 грн. за 1 Євро.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 292 251, 19 грн. (68 427, 86 Євро х 33,4988 грн.).

Враховуючи вищевикладене, станом на день розгляду справи суду не подано доказів сплати заборгованості в розмірі 2 292 251, 19 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 2 292 251, 19 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 12 434, 41 грн. - 3 % річних.

Розрахунок 3 % річних позивачем здійснено на суму основного боргу 68 427, 86 Євро за період прострочення з 01.08.2020 по 05.10.2020 (66 днів), що складає 371, 19 Євро та за курсом перерахунку (33,4988 грн. 1 Євро згідно даних сайту http://minfіn.com.ua/eurreney/mb/ курс продажу Євро на момент закриття торгів 05.10.2020) становить 12 434, 41 грн. Детальний розрахунок здійснений позивачем наведено в позовній заяві (арк. 3).

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунок 3 % здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Отже, нарахування 3 % річних в сумі 12 434, 41 грн. є обґрунтованим та підставним.

Позовна вимога в частині стягнення 3 % є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 34 570, 28 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Приватного підприємства Хлібороб Врадіївщини, вул. Героїв Врадіївщини, 129, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна», вул. Броварська, 2, с. Проліски, Бориспільський район, Київська область, 08322 ():

- 2 292 251, 19 грн. (два мільйони двісті дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят одна грн. 19 коп.) - основного боргу;

- 12 434, 41 грн. (дванадцять тисяч чотириста тридцять чотири грн. 41 коп.) - 3 % річних;

- 34 570, 28 грн. (тридцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят грн. 28 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.03.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш