ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021м. ДніпроСправа № 904/2365/20

За позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт", м. Дніпро

про стягнення 446 098,73 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" про стягнення простроченої заборгованості по процентам у розмірі 26 359,96 грн., строкової заборгованості по процентам у розмірі 5 519,70 грн., простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 91 190,03 грн., строкової заборгованості по кредиту у розмірі 314 166,74 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 7 977,04 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 1 921,16 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" № 1201 від 30.04.2020 залишено без руху.

В письмових поясненнях, наданих на виконання вищевказаної ухвали суду позивач фактично зменшив розмір позовних вимог. Наразі позивач просить суд стягнути з відповідача строкову заборгованість по кредиту у розмірі 314 166,74 грн., прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 91 190,03 грн., строкову заборгованість по процентам у розмірі 5 519,70 грн., прострочену заборгованість по процентам у розмірі 26 359,96 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 7 351,39 грн. та пеню за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 1 510,91 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/2365/20 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.08.2020 справу № 904/2365/20 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16.09.2020.

Судове засідання, призначене на 16.09.2020, не відбулось у зв`язку направленням судді Ніколенка М.О. до Дніпропетровського регіонального відділення Національної школи суддів України для проходження підготовки для підтримання кваліфікації.

Ухвалою суду від 17.08.2020 призначено підготовче засідання на 23.09.2020.

Ухвалою суду від 23.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 21.10.2020.

Ухвалою суду від 21.10.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" № 1201 від 30.04.2020 залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.11.2020 призначено підготовче засідання 20.01.2021.

Ухвалою суду від 20.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.02.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (надалі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір № 114/ЮК-18МСБ від 18.05.2018 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору, банк надає позичальнику кредит в грошовій формі (надалі кредит) на наступних умовах: сума кредиту 580 000 грн., що погашається у відповідності до графіка погашення кредиту, наведеного у додатку № 1 до цього договору; строк кредитування 48 місяців; кінцева дата повернення кредиту 13.05.2022 включно; мета використання кредиту придбання нового автомобіля; процентна ставка в період з 14.05.2018 по 13.05.2022 15% річних.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику кредитний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ Глобус».

Позивач вказав, що в якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (надалі заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" (надалі - заставодавець) було укладено договір застави транспортного засобу № 114/ЮЗК-18МСБ.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, 14.05.2018 надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 580 000 грн. Вказані кошти були перераховані на рахунок ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» в якості виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 114028-Y07831 від 18.04.2018.

Відповідно до п. 4.1 договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «КБ Глобус». Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка повернення заборгованості (додаток № 1 до цього договору).

У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

За твердженням позивача, починаючи з квітня 2019 року позичальником було порушено графік повернення кредитних коштів. За період з 11.05.2019 по 11.03.2020 у відповідача утворилась прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 91 190,03 грн.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту у строки, передбачені п. 1.1 та п. 4.1 цього договору, позичальник сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, збільшеної на 5 процентів річних до діючої процентної ставки, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення.

Позивач зазначив, що внаслідок прострочення позичальником графіку повернення кредитних коштів, за період з травня 2020 року банком нараховувались позичальнику проценти за користування кредитом за ставкою 20% річних.

За розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" утворилась прострочена заборгованість перед Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 26 359,96 грн.

Пунктами 9.2, 9.2.1 договору встановлено, що банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, зокрема, порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором. Позичальник зобов`язаний протягом 10 календарних днів з дати надсилання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку.

Так, представник банку вказав, що на адресу позичальника була направлена вимога № 1-430 від 03.02.2020 про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та штрафних санкцій.

За таких обставин, позивач наполягає на тому, що банк набув право вимоги на дострокове погашення кредиту у повному обсязі та відсотків за користування кредитом.

На підставі пункту 8.1. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 01.10.2019 по 31.03.2020 у розмірі 7 351,39 грн. за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати тіла кредиту та пеню у розмірі 1 510,91 грн. за період з 01.10.2019 по 31.03.2020 за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати відсотків за користування кредитом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав на адресу суду відзив, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за таких обставин.

Відповідач зазначає, що він не отримував від позивача вимогу про повернення кредиту. Позивачем, в свою чергу, не доведено факт направлення відповідачу такої вимоги, адже відсутній опис вкладення у цінний лист, який є належним доказом підтвердження такого факту.

За таких обставин, на думку відповідача, у позивача відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у повному розмірі.

Щодо нарахування позивачем відсотків за користування кредитом по дату звернення з позовом відповідач зазначив, що у разі, якщо йому дійсно направлялась вимога про дострокове розірвання кредитного договору, то позивач втратив право на нарахування відсотків за користування кредитом з моменту пред`явлення такої вимоги. Така сама правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Відповідач вважає, що позивач безпідставно нараховує проценти за користування кредитом у розмірі 20% річних замість 15%, як передбачено у договорі. Оскільки фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача строкової заборгованості по кредиту у розмірі 314 166,74 грн., простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 91 190,03 грн., строкової заборгованості по процентам у розмірі 5 519,70 грн., простроченої заборгованості по процентам у розмірі 26 359,96 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 7 351,39 грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 1 510,91 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (в які строки та якому розмірі мали бути сплачені платежі за кредитом та відсотки; чи виникло у кредитора право на стягнення строкової заборгованості за кредитом та відсотками), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи були сплачені платежі за кредитом та відсотки у встановлені строки), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (надалі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір № 114/ЮК-18МСБ від 18.05.2018 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін (у разі наявності) та діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 1.1 договору, банк надає позичальнику кредит в грошовій формі (надалі кредит) на наступних умовах: сума кредиту 580 000 грн., що погашається у відповідності до графіка погашення кредиту, наведеного у додатку № 1 до цього договору; строк кредитування 48 місяців; кінцева дата повернення кредиту 13.05.2022 включно; мета використання кредиту придбання нового автомобіля; процентна ставка в період з 14.05.2018 по 13.05.2022 15% річних.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику кредитний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ Глобус».

У якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (надалі заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" (надалі - заставодавець) було укладено договір застави транспортного засобу № 114/ЮЗК-18МСБ.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, 14.05.2018 надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 580 000 грн. Вказані кошти були перераховані на рахунок ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» в якості виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу транспортного засобу №114028-Y07831 від 18.04.2018.

Відповідно до п. 4.1 договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «КБ Глобус». Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка повернення заборгованості (додаток № 1 до цього договору).

У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

Починаючи з квітня 2019 року позичальником було порушено графік повернення кредитних коштів. За період з 11.05.2019 по 11.03.2020 у відповідача утворилась прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 91 190,03 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 91 190,03 грн. є обґрунтованими.

Пунктами 9.2, 9.2.1 договору встановлено, що банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, зокрема, порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором. Позичальник зобов`язаний протягом 10 календарних днів з дати надсилання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку.

Положеннями ст. 1052 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

З аналізу змісту положень договору та вищевказаної статті вбачається, що обов`язок дострокового повернення позивальником усієї суми кредиту виникає не з моменту прострочення сплати строкових платежів, а залежить саме від волевиявлення позикодавця. А отже, для виникнення у позичальника обов`язку з дострокового повернення кредитних коштів, останній має бути обізнаний про волевиявлення банку щодо його відмови від подальшого кредитування та повернення усієї суми кредиту.

Так, представник банку вказав, що на адресу позичальника була направлена вимога № 1-430 від 03.02.2020 про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та штрафних санкцій.

У якості доказів направлення такої вимоги позивач надав до суду копію списку згрупованих поштових відправлень № 1040 від 05.02.2020.

Однак, відповідач заперечив проти цього і вказав, що ним не отримувалась вимога № 1-430 від 03.02.2020.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наданого списку згрупованих поштових відправлень не вбачається, які саме документи були направлені на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт". Відтак, за відсутності опису вкладення у такий лист, неможливо стверджувати, що поштовим відправленням № 817 на адресу позичальника направлялась саме вимога № 1-430 від 03.02.2020.

А отже, позивач не довів факту того, що банк набув право вимоги на дострокове погашення кредиту у повному обсязі та відсотків за користування кредитом.

Тому, позовні вимоги про стягнення строкової заборгованості по кредиту у розмірі 314 166,74 грн. є передчасними.

При цьому, слід звернути увагу позивача на те, що банк не позбавлений можливості звернутись до позичальника з позовом про стягнення частини заборгованості за кредитом, яка на момент такого звернення вже є простроченою. Або з позовом про стягнення строкової заборгованості по кредиту у повному обсязі за умови надання належних доказів звернення до позичальника з вимогою про дострокове погашення кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як зазначено вище, за умовами п. 1.1 договору, кредит надається за умови сплати позичальником процентів за користування кредитом зі ставкою в період з 14.05.2018 по 13.05.2022 15% річних.

Згідно з п. 4.2 договору, проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п. 4.4. договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за місяцем їх нарахування на рахунок, зазначений в п.4.1 цього договору.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту у строки, передбачені п. 1.1 та п. 4.1 цього договору, позичальник сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, збільшеної на 5 процентів річних до діючої процентної ставки, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення.

Внаслідок прострочення позичальником графіку повернення кредитних коштів, за період з травня 2020 року банком нараховувались позичальнику проценти за користування кредитом за ставкою 20% річних.

Частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до положень ч. 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Так, процентна ставка, передбачена договором, не має ознак змінюваності в розумінні статті 1056-1 ЦК України. Зокрема, відсутня періодичність зміни, відсутня формула, за якою може бути здійснена зміна. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 1056-1 ЦК України, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

За змістом тексту договору, суд дійшов висновку, що сторони передбачили кілька фіксованих процентних ставок, застосування яких залежить від настання певних умов (від своєчасності виконання позичальником своїх зобов`язань за договором).

Як встановлено судом, починаючи з квітня 2019 року позичальником було порушено графік повернення кредитних коштів.

А отже, позивачем було правомірно нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі 20 річних починаючи з травня 2019 року.

За період користування кредитом з травня 2019 року по березень 2020 року мав сплатити відсотки у розмірі 52 347,20 грн.

Однак, позичальник порушив свої зобов`язання за договором зі сплати процентів за користування кредитом у встановлені строки у повному обсязі. Загалом за період користування кредитом з травня 2019 року по березень 2020 року позичальник сплатив відсотки у розмірі 25 987,24 грн.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" утворилась прострочена заборгованість перед Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" зі сплати процентів за користування кредитом

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по процентам у розмірі 26 359,96 грн. є обґрунтованою.

Щодо вимоги позивача про стягнення строкової заборгованості по процентам у розмірі 5519,70 грн.

Як зазначено вище, позивач не довів факту того, що банк набув право вимоги на дострокове погашення кредиту у повному обсязі та відсотків за користування кредитом.

А отже, позовні вимоги про стягнення строкової заборгованості по процентам у розмірі 5519,70 грн. також є передчасними.

При цьому, слід звернути увагу позивача на те, що банк не позбавлений можливості звернутись до позичальника з позовом про стягнення частини заборгованості по процентам, яка на момент такого звернення вже є простроченою. Або з позовом про стягнення строкової заборгованості по процентам у повному обсязі за умови надання належних доказів звернення до позичальника з вимогою про дострокове погашення кредиту.

Пунктом 8.1 договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій від 1 до 30 календарних днів включно, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 8.1. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 01.10.2019 по 31.03.2020 у розмірі 7 351,39 грн. за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати тіла кредиту та пеню у розмірі 1 510,91 грн. за період з 01.10.2019 по 31.03.2020 за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати відсотків за користування кредитом.

Перевіривши розрахунок пені за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати тіла кредиту суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 7 351,39 грн. є обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок пені за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати відсотків суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 510,91 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 114/ЮК-18МСБ від 18.05.2018 з додатками (т. 1 а.с. 8 - 13), договором застави (т. 1 а.с. 14 - 17), випискою по рахунку відповідача (том 1 а.с. 18 - 49), вимогою від 03.02.2020 з доказами направлення (том 1 а.с. 50 - 56).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 91 190,03 грн., простроченої заборгованості по процентам у розмірі 26 359,96 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 7 351,39 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 1 510,91 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення строкової заборгованості по кредиту у розмірі 314 166,74 грн., строкової заборгованості по процентам у розмірі 5519,70 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Звернути увагу позивача на те, що надлишково сплачена частина судового збору у розмірі 15,54 грн., яка утворилась внаслідок зменшення позивачем розміру позовних вимог, може бути повернута позивачу на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за відповідним клопотанням.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" (місце реєстрації: 49006, м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 84, корп. 11, прим. 216; ідентифікаційний код: 41089373) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфопласт" (місце реєстрації: 04073, м. Київ, Куренівський провулок, 19/5; ідентифікаційний код: 35591059) прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 91 190,03 грн., прострочену заборгованість по процентам у розмірі 26 359,96 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 7 351,39 грн., пеню за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 1 510,91 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 896,18 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення строкової заборгованості по кредиту у розмірі 314 166,74 грн., строкової заборгованості по процентам у розмірі 5519,70 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 01.03.2021.

Суддя М.О. Ніколенко