ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 924/924/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 (головуючий - Юрчук М. І., судді Демидюк О. О., Олексюк Г. Є.) у справі

за позовом Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти"

до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1) Міністерства освіти і науки України,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 2) Зіньковецької сільської ради,

3) ОСОБА_2 ,

4) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

5) ОСОБА_1 ,

за участю Прокуратури Хмельницької області,

про визнання незаконним та скасування розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №251/2003р від 31 березня 2003 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44".

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У жовтні 2017 року Державний навчальний заклад "Подільський центр професійно-технічної освіти" (далі - ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти", Заклад) звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Кам`янець-Подільська РДА, Райдержадміністрація) про визнання незаконним та скасування розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації від 31.03.2003 № 251/2003 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44" (далі - розпорядження Кам`янець-Подільської РДА № 251/2003, оспорюване розпорядження), з посиланням на положення статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і статей 92, 141, 153 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

2. Позовна заява обґрунтовується тим, що: 1) оспорюваним розпорядженням припинено право позивача на постійне користування земельною ділянкою загальною площею 65,50 га (далі - спірна земельна ділянка), розташованої за межами населеного пункту (с. Зіньківці) і наданої у постійне користування професійно-технічному училищу № 44 на підставі державного акта на право постійного користування землею серії Б № 041795 від 1983 року, та передано спірну земельну ділянку до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради; 2) розпорядженням Кам`янець-Подільської РДА № 251/2003 позбавлено Заклад права користування спірною земельною ділянкою, тоді як припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення підприємства, установи, організації допускається лише у випадку, коли припинення останніх виключає правонаступництво; 3) ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" створено ще до введення в дію нового Земельного кодексу України (від 25.10.2001) та є правонаступником колишнього Кам`янець-Подільського СПТУ-14, Зіньковецького ПТУ 44, Зіньковецької філії ПТУ № 26 міста Кам`янця-Подільського ДНЗ "Кам`янець-Подільського професійного будівельного ліцею", отже, позивачу належить право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Суди розглядали справу неодноразово. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 (головуючий - Димбовський В. В., судді Гладюк Ю. В., Смаровоз М. В.), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 (головуючий - Філіпова Т. Л., судді Бучинська Г. Б., Гудак А. В.), позов задоволено.

4. Рішення та постанова аргументовані тим, що позивач є правонаступником землекористувача - Кам`янець-Подільського СПТУ-14 у Кам`янець-Подільському районі, якому державним актом Б № 041795 від 1983 року закріплено в безстрокове і безоплатне користування 107 га землі в межах згідно з планом землекористування, а доказів наявності підстав для припинення права користування спірною земельною ділянкою матеріали справи не містять та судами не встановлено.

5. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 (головуючий - Зуєв В. А., судді Багай Н. О., Дроботова Т. Б.) касаційну скаргу ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) задоволено частково. Скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019, а справу № 924/924/17 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

6. Постанова Верховного Суду мотивована тим, що: 1) постанова апеляційної інстанції не містить висновків щодо порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції прав і законних інтересів заявника апеляційної скарги - ОСОБА_2 , а також висновків про те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права, інтереси та (або) обов`язки; 2) апеляційний господарський суд фактично переглянув рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 за відсутності висновку про те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи-скаржника, що суперечить положенням статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); 3) всупереч приписів чинного законодавства апеляційний господарський суд, не з`ясувавши, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки ОСОБА_2 , передчасно залучив скаржника у якості третьої особи та здійснив апеляційний перегляд справи по суті; 4) під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду необхідно належним чином дослідити та встановити чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 , який подав апеляційну скаргу, конкретно визначити обсяг таких прав, інтересів та (або) обов`язків, а також встановити безпосередній правовий зв`язок між останніми та оскаржуваним судовим рішенням.

7. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2020 апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 та закрито провадження у справі № 924/924/17.

8. Зазначена постанова аргументована посиланням на положення статей 78, 116 ЗК України, статей 4, 20, 231, 275, 278 ГПК України і статей 4, 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з урахуванням яких апеляційний суд дійшов висновків про те, що: 1) за результатами реалізації розпорядження Кам`янець-Подільської РДА № 251/2003 (віднесення земельних ділянок до земель запасу з їх новим формуванням) у фізичних осіб виникло цивільне право, а спірна земельна ділянка, про яку йдеться у оспорюваному розпорядженні, перестала існувати як один суцільний об`єкт земельних прав, а має місце існування 11-ти самостійних земельних ділянок, наданих різним суб`єктам на певних речових правах, двоє з яких є апелянтами у цій справі ( ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ) і відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вже зареєстрували речове право у 2015 році (зважаючи на дату оспорюваного розпорядження - 31 березня 2003 року); 2) оспорюване розпорядження припинило речове право позивача на земельну ділянку і було підставою для формування нових об`єктів земельних прав з новими кадастровими номерами, площами, тому скасовуючи таке розпорядження та відновлюючи речове право Закладу на спірну земельну ділянку, таке судове рішення безпосередньо зачіпає речові права осіб, які отримали нові земельні ділянки, в тому числі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з огляду на належне їм речове право (на уже нові земельні ділянки), набуте на законних підставах. Адже, ухвалюючи відповідне рішення, суд позбавляє законних власників та орендарів можливості захистити їхнє порушене право у передбачений законом спосіб та порядок з дотримання правил відповідної юрисдикції, зважаючи на суб`єктний склад його учасників; 3) цей спір виник внаслідок незаконного, на думку позивача, розпорядження, у той час як правовідносини, які виникли в результаті реалізації оспорюваного розпорядження між Кам`янець-Подільською РДА, Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області) та фізичними особами, які у цій справі є третіми особами, на теперішній час не припинилися, отже, спір виник з приводу порушення права Закладу внаслідок надання у приватну власність, укладення договорів оренди, купівлі-продажу стосовно спірної земельної ділянки (на цей час земельних ділянок) і пов`язаний з діями фізичних осіб - власників (користувачів) земельних ділянок та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. Відтак вказаний спір має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно; 4) накази, згідно з якими надано відповідні речові права на спірну земельну ділянку фізичним особам (у тому числі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ), є чинними та не скасованими, а відтак без вирішення питання щодо припинення прав зазначених осіб (та інших користувачів і власників спірної земельної ділянки) користування земельною ділянкою в порядку, визначеному ЗК України, оформлення права на землю за іншою особою суперечить положенням частини 5 статті 116 цього Кодексу та порушує права апелянтів на користування (володіння) відповідними земельними ділянками. Тобто оспорюванню розпорядження Кам`янець-Подільської РДА № 251/2003 передує невирішений спір між учасниками правовідносин про право цивільне, зокрема, право приватної власності та право на оренду конкретних земельних ділянок. Такий спір стосується захисту цивільного права, зокрема випливає з договірних відносин, є приватноправовим, і за суб`єктним складом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб - власників і орендарів земельних ділянок.

9. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.08.2020 (головуючий - Чумак Ю. Я., судді Зуєв В. А., Пільков К. М.) касаційну скаргу ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 924/924/17 скасовано, а справу направлено до цього ж апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

10. Зазначена постанова Верховного Суду мотивована тим, що: 1) суд апеляційної інстанції застосував положення статей 4, 20, 231, 275, 278 ГПК України без урахування викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 та від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 правового висновку про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин про припинення права юридичної особи на постійне користування земельною ділянкою безпосередньо не стосується фізичних осіб, а тому за суб`єктним складом позовні вимоги про визнання недійсними таких рішень підлягають вирішенню за правилами господарського судочинства; 2) апеляційний суд застосував до спірних правовідносин норми статей 254, 261, 264 ГПК України без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22.07.2019 у справі № 911/2635/17, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15; 3) передчасно скасувавши рішення місцевого господарського суду і закривши провадження у справі, всупереч вимогам статей 236, 264, 282, 316 ГПК України суд апеляційної інстанції ухилився від встановлення наявності підстав для закриття апеляційного провадження у справі, відкритого за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якими не доведено порушення набутих цими громадянами у 2015 та 2017 роках речових прав на земельні ділянки саме внаслідок видачі Райдержадміністрацією 31.03.2003 оспорюваного розпорядження про припинення права позивача на постійне землекористування, позаяк упродовж 2003-2014рр. відповідні речові права у зазначених фізичних осіб не виникли, що не виключає відсутності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; 4) помилковим є висновок апеляційного суду про віднесеність цього спору до цивільної юрисдикції та наявність підстав для закриття провадження у справі.

11. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 закрито апеляційне провадження у справі № 924/924/17 за апеляційними скаргами осіб, які не брали участі у справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

12. Зазначена ухвала аргументована посиланням на положення статей 4, 254, 264, 277 ГПК України, з урахуванням яких апеляційний суд дійшов висновку про відсутність ухвалення місцевим господарськими судом рішення про права та обов`язки громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та зумовлену цим недоведеність порушення прав та інтересів зазначених фізичних осіб внаслідок видачі розпорядження Кам`янець-Подільської РДА № 251/2003 з огляду те, що: 1) предметом позову в цій справі є виключно позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин про припинення права постійного користування землею у юридичної особи - ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" та передачу спірної земельної ділянки до земель запасу, а оспорюване розпорядження не є правовою підставою виникнення правовідносин щодо формування ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області 12-ти нових земельних ділянок шляхом поділу незаконно вилученої у позивача земельної ділянки і подальшого набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будь-яких речових прав на земельну ділянку, які (правовідносини) підлягають окремому правовому регулюванню, отже, вирішення цього спору не стосується прав і обов`язків зазначених фізичних осіб; 2) у мотивувальній та резолютивній частинах рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 відсутні будь-які висновки суду про права та обов`язки громадянина ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_1 , а також не вказано прямо про права і обов`язки зазначених громадян, тому у даному випадку не існує правового зв`язку між скаржниками і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. Не погоджуючись з ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2020, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою, у якій просить цю ухвалу скасувати та направити справу до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. На обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 17, 50, 254, 264, 287 ГПК України, наголошуючи, що: 1) існує необхідність відступлення від висновку щодо застосування статей 254, 264 ГПК України у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.07.2019 у справі № 911/2635/17, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, позаяк, на думку скаржника, право апеляційного оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує права осіб, яких жодним чином не згадано у судовому рішенні, однак судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках (позбавляє права на майно, створює обов`язки), а не тільки особи, щодо якої прямо висловлено певні приписи у резолютивній частині рішення чи висновки в мотивувальній частинах рішення; 2) даний спір виник з приводу порушення права позивача внаслідок надання у приватну власність земельної ділянки, укладення договорів оренди, купівлі-продажу щодо цієї ж земельної ділянки (на теперішній час земельних ділянок) і пов`язаний з діями фізичних осіб - власників (користувачів) земельних ділянок та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, відтак цей спір стосується захисту цивільного права Закладу на нерухоме майно від особи, за якою зареєстроване речове право на це майно, зокрема випливає з договірних відносин, є приватноправовим, і за суб`єктним складом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб - власників і орендарів земельних ділянок; 3) рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло у результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень (аналогічну правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16, від 08.05.2018 у справі № 910/13755/17).

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

15. ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених у оскаржуваній ухвалі.

Розгляд справи Верховним Судом

16. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.02.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі № 924/924/17 та призначено здійснювати розгляд цієї справи у порядку письмового провадження.

17. 18.02.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 16.02.2021 про передачу справи № 924/924/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, на обґрунтування якого (клопотання) заявник посилається на оскарження ним судового рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити зазначене клопотання без задоволення як необґрунтоване, оскільки відповідно до імперативних положень частини 6 статті 302 ГПК України (в редакції, чинній з 19.10.2019) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Таким чином, передумовою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є не саме по собі оскарження учасником справи судового рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, а відсутність передбачених пунктами 1-3 частини 6 статті 302 ГПК України виняткових застережень у їх сукупності, оскільки наявність хоча б одного з них виключає можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Натомість заявник у поданому клопотанні жодним чином не обґрунтував та не довів порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах. Водночас Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїх постановах від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 та від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

18. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2021 визнано необґрунтованими доводи, викладені у заяві ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А. у справі № 924/924/17 і передано справу на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід зазначеної колегії суддів.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 (суддя Кібенко О. Р.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Чумака Ю. Я., Дроботової Т. Б., Зуєва В. А. від розгляду справи № 924/924/17.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19. Згідно з наказом Державного комітету Української РСР по професійно-технічній освіті від 12.08.1980 № 304 вирішено відкрити технічне училище в с. Зіньківці на виробничій базі обласного управління сільського господарства Міністерства сільського господарства УРСР.

Відповідно до державного акта серії Б № 041795 від 1983 року, виданого виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської районної Ради народних депутатів, за землекористувачем - Кам`янець-Подільським СПТУ-14 в Кам`янець-Подільському районі закріплюється в безстрокове і безплатне користування 107,0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. До державного акту серії Б № 041795 від 1983 року додано план землекористування.

Наказом Державного комітету Української УСР по професійно-технічній освіті від 13.07.1984 № и156/3 вирішено реорганізувати всі середні, технічні училища та училища з одно-дворічним строком навчання в єдиний тип - середні професійно-технічні училища з відповідними відділами по професіям і строкам навчання; встановлено всім навчальним закладам назву "Середнє професійно-технічне училище".

Відповідно до пункту 34 додатку № 1 до наказу від 13.07.1984 № 156/3 назва навчального закладу до реорганізації була СПТУ № 14 (с. Зіньківці), після реорганізації - СПТУ № 44 (с. Зіньківці Хмельницької області).

20. Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 03.10.2002 № 547 вирішено: ліквідувати до 10 грудня 2002 року ПТУ № 44 с. Зіньківці Кам`янець-Подільського району та створити на місці ліквідованого училища філію професійно-технічного училища №26 м. Кам`янця-Подільського в межах бюджетних видатків; будівлі, споруди, навчальне майно та грошові кошти ліквідованого ПТУ № 44 вирішено передати на баланс ПТУ № 26 м. Кам`янця-Подільського. Також передбачено передати контингент учнів професійно-технічного училища № 44 для завершення навчання за обраною професією та обсяги державного замовлення до ПТУ № 26 м. Кам`янця-Подільського.

На підставі наказу Управління освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації від 07.10.2002 № 286 та на виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 03.10.2002 № 547 створено: комісію з ліквідації професійно-технічного училища № 44; Зіньковецьку філію Кам`янець-Подільського ПТУ-26 на базі ліквідованого Кам`янець-Подільського ПТУ-44, а також залишено за новоствореною Зіньковецькою філією Кам`янець-Подільського ПТУ-26 будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, яке було на балансі ПТУ-44. Також наказано директору ПТУ № 26: внести зміни до статуту професійно-технічного навчального закладу та до 10 січня 2003 року подати його на затвердження до Міністерства освіти і науки України в установленому порядку, а також здійснити роботу щодо переоформлення ліцензії в зв`язку з реорганізацією; прийняти контингент учнів ПТУ № 44 для завершення навчання за обраною професією.

Хмельницьке обласне управління статистики у листі від 19.03.2003 № 14/11-309 повідомило, що професійно-технічне училище № 44 в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України по Хмельницькій області не значиться.

21. Рішенням Зіньковецької сільської ради від 11.02.2003 № 6 надано згоду на припинення права постійного користування на землю загальною площею 65,50 га, з них: ріллі 60,10 га, багаторічних насаджень - 4,0 га, пасовища - 1,4 га Зіньковецького професійно-технічного училища № 44, що розташовані за межами населеного пункту. Також вказаним рішенням припинено право постійного користування Зіньковецького професійно-технічного училища № 44 земельною ділянкою загальною площею 10,20 га.

Розпорядженням Кам`янець-Подільської РДА від 31.03.2003 № 251/2003р "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44" в зв`язку із ліквідацією професійно-технічного училища № 44 с. Зіньківці, розглянувши лист та згоду Зіньковецької сільської ради і взявши до уваги наказ Міністерства освіти і науки України, вирішено припинити право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 65,50 га, розташованою за межами населеного пункту і наданою в постійне користування професійно-технічному училищу № 44 с. Зіньківці. Також цим розпорядженням вирішено передати спірну земельну ділянку до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради.

22. Наказом Міністерства освіти і науки України (далі - МОН України) від 13.06.2003 № 377 "Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Хмельницької області" вирішено: реорганізувати з 1 липня 2003 року професійно-технічні училища Хмельницької області у професійні ліцеї за переліком, що додається; встановити, що професійні ліцеї є правонаступниками професійно-технічних училищ, що реорганізуються, і в своїй освітній діяльності використовують раніше видані ліцензії до закінчення терміну їх дії.

У переліку професійно-технічних училищ Хмельницької області, що реорганізуються у професійні ліцеї (додаток до наказу МОН України від 13.06.2003 № 377) під № 15 значиться назва професійно-технічного училища - ПТУ №26, яке реорганізовується в Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей.

Відповідно до наказу МОН України від 26.01.2005 № 48 "Про внесення зміни до найменування професійно-технічного навчального закладу Хмельницької області" вирішено: внести зміни до найменування Кам`янця-Подільського професійного будівельного ліцею та надалі іменувати його: державний професійно-технічний навчальний заклад "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей"; встановити, що державний професійно-технічний навчальний заклад "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей" є правонаступником Кам`янець-Подільського професійного будівельного ліцею і в своїй освітній діяльності використовує раніше видані ліцензії до закінчення їх дії.

31.01.2005 Управління освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації видало наказ № 30 "Про ліквідацію Заньковецької філії Вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського", відповідно до якого вирішено у тому числі: ліквідувати Зіньковецьку філію вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського, що розташована в с. Зіньківці Кам`янець-Подільського району; створити комісію з ліквідації Зіньковецької філії вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського; комісії провести інвентаризацію майна, основних засобів та матеріальних цінностей ліквідованої філії станом на 1 січня 2005 року і здійснити його передачу-прийом на баланс вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського для забезпечення роботи училища; здійснити заходи з працевлаштування працівників, які вивільняються відповідно до законодавства України; передати контингент учнів ліквідованої Зіньковецької філії вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського для завершення навчання за обраною професією до вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського; виключити Зіньковецьку філію вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в установленому порядку.

Відповідно до наказу МОН України від 16.03.2010 № 214 "Про затвердження статуту державного навчального закладу "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей" вирішено: установити повне найменування юридичної особи - Державний навчальний заклад "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей"; затвердити статут державного навчального закладу "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей".

Згідно з наказом МОН України від 26.03.2013 № 375 "Про зміну типу Державного навчального закладу "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей" змінено тип Державного навчального закладу "Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей" на Державний навчальний заклад "Подільський центр професійно-технічної освіти".

22.01.2016 наказом МОН України затверджено Статут ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти", відповідно до пункту 1.1 якого позивач є підпорядкованим МОН України державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, що здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних професій та спеціальностей або робітників, діяльність яких пов`язана зі складною організацією праці, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів. Центр може здійснювати допрофесійну підготовку, первинну професійну підготовку, загальноосвітню підготовку, підготовку молодших спеціалістів, професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників, незайнятого населення.

Згідно з пунктом 1.8 Статуту ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" позивач є правонаступником прав та обов`язків Державного навчального закладу "Кам`янець-Подільське вище професійне училище", Кам`янець-Подільського професійного художнього ліцею.

23. Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.08.2015 № 22-1976-СГ було затверджено проект відведення ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0011, розташованої за межами населених пунктів Зіньковецької сільської ради.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек 22.09.2015 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий № :03:001:0011, для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 07.02.2017 № 22-2312-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки" передано ОСОБА_2 у користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 13 га, кадастровий номер :03:001:0021.

28.02.2017 щодо цієї земельної ділянки з ОСОБА_2 було укладено договір оренди строком на 7 років.

24. З інформації з кадастрової карти (плану) за межами населених пунктів Зіньковецької сільської ради вбачається, що розташована за межами населеного пункту земельна ділянка загальною площею 65,50 га, відповідно до якої оспорюваним розпорядженням було припинено право користування позивача, поділена вже на 12 земельних ділянок, які є самостійними сформованими об`єктами земельних прав у розумінні статті 791 ЗК України, з огляду на присвоєння їм кадастрових номерів, а саме: 1) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0017 (щодо якої укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_3 ); 2) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0004; 3) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0003; 4) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0005; 5) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0021 (стосовно якої укладено договір оренди з ОСОБА_2 ); 6) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0012; 7) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0011 (належить ОСОБА_1 на праві приватної власності); 8) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0009; 9) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0010; 10) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0014; 11) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0013; 12) земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0015.

Позиція Верховного Суду

25. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній вимоги і доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

26. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися з апеляційними скаргами, вказуючи, зокрема, що: 1) земельну ділянку площею 13 га, кадастровий № :03:001:0021, відведено у користування ОСОБА_2 за рахунок частини земельної ділянки, вилученої у ПТУ № 44 згідно з розпорядженням Кам`янець-Подільської РДА від 31.03.2003 № 251/2003, а 13.02.2019 ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" звернувся до Господарського суду Хмельницької області (справа № 924/144/19) з позовом до ОСОБА_2 та ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28.02.2017 № 31/57-17-ДО та зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 13 га (кадастровий номер :03:001:0021). При цьому в позові Заклад посилається на обставини та факти, встановлені рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 у справі № 924/924/17, у зв`язку з чим зазначене судове рішення безпосередньо впливає на права та інтереси ОСОБА_2 ; 2) земельна ділянка, кадастровий № :03:001:0011, яку передано у власність ОСОБА_1 , знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 65,50 га, стосовно якої оспорюваним розпорядженням припинено право постійного користування ПТУ № 44, що підтверджується викопіюванням з кадастрової карти (плану), долученим до матеріалів цієї справи.

27. Частиною 1 статті 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Зазначеною правовою нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

28. Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 910/20190/16).

29. Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

30. Разом з тим згідно з пунктом 3 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

При цьому у разі застосування наведеної правової норми за вимогами статті 234 цього Кодексу в мотивувальній частині ухвали про закриття апеляційного провадження повинні бути зазначені, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновків, постановляючи ухвалу.

31. Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

32. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи як третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушено та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 22.07.2019 у справі № 911/2635/17).

33. Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок про недоведеність ухвалення місцевим господарським судом у цій справі рішення, яке б порушувало чи зачіпало права і обов`язки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як орендаря і власника частини спірної земельної ділянки відповідно, з огляду на таке.

34. Згідно з імперативними положеннями частини 5 статті 310 та частини 1 статті 316 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

35. Виконуючи вміщені у постанові Верховного Суду від 11.08.2020 у цій справі вказівки касаційної інстанції щодо необхідності достовірного з`ясування того, чи прийнято судом першої інстанції рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі правомірно зазначив, що оскільки предметом позову в цій справі є виключно позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин про припинення права постійного користування землею у ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" як юридичної особи та про передачу спірної земельної ділянки до земель запасу, а оспорюване розпорядження не є правовою підставою виникнення правовідносин щодо формування ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області 12-ти нових земельних ділянок шляхом поділу незаконно вилученої у позивача земельної ділянки і подальшого набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будь-яких речових прав на земельну ділянку, які (правовідносини) підлягають окремому правовому регулюванню, то вирішення цього спору безпосередньо не стосується речових прав зазначених фізичних осіб на спірну земельну ділянку чи її певні частини.

36. При цьому зміст оскаржуваної ухвали переконливо свідчить про те, що апеляційний суд переглянув рішення місцевого господарського суду відповідно до викладеного у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 правового висновку про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин про припинення права юридичної особи на постійне користування земельною ділянкою безпосередньо не стосується фізичних осіб, а тому за суб`єктним складом позовні вимоги про визнання недійсними таких рішень підлягають вирішенню за правилами господарського судочинства.

37. Наведеним повністю спростовується безпідставне твердження скаржника про те, що даний спір виник з приводу порушення права позивача внаслідок надання у приватну власність земельної ділянки, укладення договорів оренди, купівлі-продажу щодо цієї ж земельної ділянки (на теперішній час земельних ділянок) і пов`язаний з діями фізичних осіб - власників (користувачів) земельних ділянок та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, відтак цей спір стосується захисту цивільного права Закладу на нерухоме майно від особи, за якою зареєстроване речове право на це майно, зокрема випливає з договірних відносин, є приватноправовим, і за суб`єктним складом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб - власників і орендарів земельних ділянок.

38. У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, відкритого за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якими не доведено порушення набутих цими громадянами у 2015 та 2017 роках речових прав на земельні ділянки саме внаслідок видачі Райдержадміністрацією 31.03.2003 оспорюваного розпорядження про припинення права позивача на постійне землекористування, позаяк упродовж 2003-2014рр. відповідні речові права у зазначених фізичних осіб не виникли, що не виключає існування правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

39. Колегія суддів відхиляє необґрунтовані доводи скаржника про необхідність відступлення від висновку щодо застосування статей 254, 264 ГПК України у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.07.2019 і від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, позаяк, на думку скаржника, право апеляційного оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує права осіб, яких жодним чином не згадано у судовому рішенні, однак судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках (позбавляє права на майно, створює обов`язки), а не тільки особи, щодо якої прямо висловлено певні приписи у резолютивній частині рішення чи висновки в мотивувальній частинах рішення, з огляду на наступне.

40. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності.

41. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

42. У пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

43. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

44. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

45. Згідно з частинами 1, 4 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

46. Оскільки Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 33, 38 постанови від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 та у пунктах 50- 52 постанови від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16 викладено правовий висновок щодо віднесеності до цивільної юрисдикції спорів про визнання недійсним рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, а до господарської юрисдикції - спорів про визнання недійсними розпоряджень суб`єкта владних повноважень про припинення права постійного землекористування юридичної особи відповідно, і такий висновок у питанні розмежування цивільної та господарської юрисдикцій щодо спорів, які виникають із земельних правовідносин, є чітким, зрозумілим й сприяє однозначному застосуванню норм процесуального права (статей 20, 231 ГПК України і статті 19 Цивільного процесуального кодексу України), колегія суддів не вбачає підстав як для відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справах № 910/1809/18 і № 911/2034/16, так і для відступу від тісно пов`язаного з такою правовою позицією висновку щодо питання застосування статей 254, 264 ГПК України, сформульованого у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.07.2019 і від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, предметом позову в якій є визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради Київської області від 15.08.2017 № 644-31-07 у частині припинення права користування юридичної особи земельною ділянкою під належними позивачу об`єктами нерухомості, що свідчить про подібність спірних правовідносин.

47. Що стосується доводів скаржника про необхідність відступу від висновку щодо застосування статей 254, 264 ГПК України, викладеного у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, то предмет і підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, у зазначених справах та цій справі є різними, що виключає як подібність спірних правовідносин, так і підстави для застосування вказаних правових позицій під час вирішення цього спору.

48. Разом з тим касаційна інстанція не бере до уваги посилання скаржника в обґрунтування своїх заперечень на викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16 та від 08.05.2018 у справі № 910/13755/17 правову позицію про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло у результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

49. Адже відповідно до статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом.

50. Таким чином, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

51. Зі змісту пунктів 33, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 чітко вбачається, що у зазначеній постанові сформульовано уточнюючий висновок щодо питання застосування положень статей 20, 231 ГПК України і статті 19 Цивільного процесуального кодексу України саме з метою врегулювання розбіжностей у розмежуванні цивільної та господарської юрисдикцій при вирішенні спорів, що виникають із земельних правовідносин, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16 і від 08.05.2018 у справі № 910/13755/17.

52. За таких обставин колегія суддів вважає, що під час касаційного перегляду судового рішення у цій справі врахуванню підлягає наразі остання правова позиція щодо питання застосування норм статей 20, 231 ГПК України і статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, яку (правову позицію) викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18.

53. Отже, враховуючи висновок, викладений у пункті 58 постанови Верховного Суду від 11.08.2020 у справі № 924/924/17, апеляційний суд правильно зазначив про наявність передбачених пунктом 3 частини 1 статті 264 ГПК України підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018, оскільки місцевим господарським судом не вирішувалося питання про цивільні права та обов`язки зазначених фізичних осіб.

54. У свою чергу, колегія суддів погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами позивача, обґрунтованість та відповідність яких нормам процесуального права підтверджуються наведеними раніше висновками.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

55. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

56. Згідно з частиною 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

57. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

58. За наведених обставин висновок суду апеляційної інстанції щодо недоведеності ухвалення судом першої інстанції рішення про цивільні права і обов`язки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідає вимогам статей 86, 236, 254, 264, 310, 316 ГПК України, що свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яку постановлено без порушень норм процесуального закону.

59. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги.

Розподіл судових витрат

60. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі № 924/924/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв