ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/637/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Опанасенка Григорія Петровича б/н від 03.03.2021 року (вх. №65/21 від 03.03.2021 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України шляхом заборони вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Опанасенко Григорій Петрович звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України б/н від 03.03.2021 року (вх. №65/21 від 03.03.2021 року) шляхом заборони Головному управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради укладати договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 73 площею 86,0 кв.м. до прийняття рішення у справі щодо визнання незаконним аукціону та скасування результатів аукціону №UA-PS-2021-01-06-000043-1.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 19.02.2021 року ним отримано лист-повідомлення №02-10-142 від 18.02.2021 року про те, що договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя №070 від 18.12.2006 року припиняється у зв`язку з закінченням строку та проведенням електронного аукціону. За результатами проведеного аукціону визначено переможця Повне товариство «Найкращий Ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія», з яким Головне управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради планує укласти новий договір оренди приміщення за адресою м. Бориспіль вул. Київський Шлях, 73, площею 86,0 кв.м.

Заявник не згоден з проведення зазначеного аукціону та укладенням договору оренди з переможцем такого аукціону, оскільки, аукціон проведено з порушенням підпункту 5 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №530-ХІ. Так, заявник зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №530-ХІ визначено, що для суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена/обмежена на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки дії договорів оренди державного та комунального майна, які закінчуються у цей період, продовжуються на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його/їх закінчення. Зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №530-ХІ набрали чинності до того, як Головним управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради 04.12.2020 року опубліковано оголошення про проведення аукціону, що підтверджується оголошенням про продовження договору оренди нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Бориспіль за адресою м. Бориспіль вул. Київський Шлях, 73, площею 86,0 кв.м шляхом проведення аукціону, яке опубліковано 13.01.2021 року на веб-сайті https://sale.uub.com.ua/.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить користування позивачем нерухомим майном, а відповідач, всупереч Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №530-ХІ буде укладено новий договір оренди нерухомого майна, в результаті чого позивач втратить можливість поновити свої права щодо користування нерухомим майном.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову б/н від 03.03.2021 року (вх. №65/21 від 03.03.2021 року) судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 138 ГПК України передбачено, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Заява про забезпечення позову є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Водночас, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів, наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд зазначає, що оскільки, позивач має намір звернутись до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, тому, в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Як зазначив позивач, предметом майбутнього позову є вимоги про скасування результатів аукціону.

Так, судом встановлено, що запропонований заявником спосіб забезпечення позову, виходячи з предмета та підстав позову, має ознаки часткового вирішення спору по суті, оскільки, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони укладати договір з переможцем аукціону, за змістом є тотожним задоволенню заявлених в майбутньому позовних вимог про скасування результатів аукціону №UA-PS-2021-01-06-000043-1.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, заявник зазначає, що за результатами проведення аукціону визначено переможцем Повне товариство «Найкращий Ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія», однак, до заяви про забезпечення позову додано лише оголошення про продовження договору оренди шляхом проведення аукціону 08.02.2021 року та не надано доказів, що за результатами такого аукціону визначено переможцем - Повне товариство «Найкращий Ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія». Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що дії Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради є неправомірними та порушують договірні зобов`язання та норми чинного законодавства України та не надав доказів, що переможцем аукціону визнано Повне товариство «Найкращий Ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія», а лише вказав про це в заяві, що не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Заява позивача про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, оскільки, за наявності укладеного договору оренди неможливо буде виконати судове рішення та відновити порушені права позивача.

При цьому, суд зазначає, що оцінюючи необхідність забезпечення позову для захисту ймовірно порушених інтересів позивача та співмірність наслідків вжиття/невжиття заходів забезпечення, заявником не доведено належним чином зв`язку змісту порушеного права та інтересу зі способом та наслідками забезпечення позову, оскільки, ймовірне задоволення позовних вимог не призведе до автоматичного та безумовного визнання позивача переможцем аукціону чи визнання за ним права на укладення договору оренди.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.10.2020 року у справі №911/1721/20.

Таким чином, враховуючи викладені у заві про забезпечення позову підстави та обставини, суд вважає, що на етапі розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову фактично буде частково вирішено спір по суті, що є порушенням ч. 11 ст. 137 ГПК України. В свою чергу, заявником не доведено обставин щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективно захистити або поновити права або інтереси заявника, за захистом яких він звернеться до суду, без вжиття такого заходу.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За таких обставин, зважаючи на безпідставність та необґрунтованість, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Опанасенку Григорію Петровичу у задоволенні заяви б/н від 03.03.2021 року (вх. №65/21 від 03.03.2021 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, шляхом заборони Головному управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради укладати договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 73 площею 86,0 кв.м. до прийняття рішення у справі щодо визнання незаконним аукціону та скасування результатів аукціону №UA-PS-2021-01-06-000043-1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її складення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць