ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4117/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк", м. Дніпро
до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв
про стягнення коштів в розмірі 85261,94 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Клокворк", м. Дніпро, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв, про стягнення заборгованості за договором № КЛК 20/02-20 від 20.02.2020, в розмірі 85261,94 грн., з яких: 77040,00 грн. - сума основного боргу, 1351,36 грн. - 3% річних, 1936,65 грн. - інфляційні збитки, 4933,93 грн. - пеня. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Підставою звернення до суду стало порушення відповідачем умов даного договору в частині вчасної та в повному обсязі оплаті за поставлений позивачем товар.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4117/20. Розгляд справи № 922/4117/20 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд господарським судом Харківської області даної справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання 30.12.2020 відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі № 922/4117/20. Натомість, у строки визначені ухвалою суду від 28.12.2020, не скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ГПК України, та не надав до суду відзив на позов, в порядку ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клокворк» (позивач, постачальник) та Державним підприємством «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (покупець, відповідач) укладений договір № КЛК 20/02-20 від 20.02.2020.

Згідно з п.п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, згідно специфікації, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Згідно з п. 2.1. договору, асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п.2.2. договору, загальна вартість договору складає 77040,00 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 12840,00 грн.

Згідно з п. 5.1. договору, покупець здійснює оплату наступним чином:

п.п. 5.1.1. 100% вартості товару перераховує постачальнику не пізніше 45 банківських днів після отримання товару та проходження вхідного контролю.

п. п. 5.2. розрахунки за отриманий товар здійснюються в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 6.1. передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

02.03.2020 позивачем на адресу відповідача був направлений рахунок-фактура № 0000489 на загальну суму 77040,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору на адресу відповідача була здійснена поставка товару за видатковою накладною № РН-0000018 від 03.03.2020 на суму 77040,00 грн. з ПДВ.

П. 7.2. визначено, що у випадку виявлення дефектів в поставленому товарі, покупець має право заявити рекламацію, та надає постачальнику рекламаційний акт.

На адресу позивача жодних рекламаційних актів не надходило, видаткова накладна підписана відповідачем без зауважень, весь товар прийнятий покупцем за кількістю та за якістю.

Таким чином, позивачем повністю виконано свої зобов`язання за договором, натомість, відповідач не виконав свого обов`язку за договором поставки та має заборгованість по оплаті поставленого товару в розмірі 77040,00 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданої до матеріалів справи видаткової накладної № РН-0000018 від 03.03.2020, відповідач отримав від позивача товар - трійник кисневий 9Г4.468.006, на загальну суму 77040,00 грн. з ПДВ. Проте, всупереч вимогам договору поставки від 20.02.2020, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар не виконав та не надав суду доказів на підтвердження оплати суми боргу в розмірі 77040,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором поставки від 20.02.2020.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором поставки від 20.02.2020 в сумі 77040,00 грн., суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 77040,00 грн. заборгованості за договором поставки належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи, не спростованою відповідачем, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 4933,93 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із п. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 8.3. договору, при порушенні строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що з урахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ч. 5 ст. 254 ЦК України та умов договору, заявлений до стягнення розмір пені, обчислений вірно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення суму 3% річних в розмірі 1351,36 грн. та суму інфляційних збитків в розмірі 1936,65 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1351,36 грн. та 1936,65 грн. інфляційних витрат, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані (здійснений позивачем розрахунок перевірено судом).

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "Клокворк" є доведеними, обґрунтованими, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем заявлено до стягнення суму понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем (за договором - клієнт) та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Клименко і партнери" в особі керуючого партнера - адвоката Клименко Ігоря Івановича (за договором - адвокат) було укладено договір від 20.11.2020 про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого, адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги обумовленого ним виду в інтересах останнього, в тому обсязі та на умовах, що передбачені і закріплені за взаємною згодою у цьому договорі, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги, а також усі фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом своїх зобов`язань за даним договором.

Матеріали справи також свідчать, що у позовній заяві також було наведено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат в матеріалах справи наявні:

- копія розміру гонорару та порядок його оплати;

- розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу;

- платіжне доручення про сплату ТОВ "Клокворк" суми винагороди адвоката в розмірі 10000,00 грн.

- копія акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 13.01.2021 на суму 10000,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (Постанова Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

Крім цього, як вказано у ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що від відповідача на адресу суду не надходило заперечень на заяву позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. або заяви про зменшення розміру даних витрат.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши подані позивачем докази, суд зазначає про співмірність та доведеність заявлених до відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу ТОВ "Клокворк" а, отже, такі витрати мають бути відшкодовані за рахунок позивача.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений позивачем при звернення до суду, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк" (49000, м. Дніпро, вул. Жуковського, 1, ) суму боргу за поставлений товар в розмірі 77040,00 грн.; 3% річних в розмірі 1351,36 грн.; суму інфляційних збитків в розмірі 1936,65 грн.; пеню в розмірі 4933,93 грн.; судовий збір в розмірі 2102,00 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Клокворк" (49000, м. Дніпро, вул. Жуковського, 1, );

Відповідач - Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор, ).

Повне рішення складено 26.02.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/4117/20