УХВАЛА

м. Київ

03.03.2021Справа № 910/2410/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши у нарадчій кімнаті заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про відвід судді

у справі 910/2410/21

за позовом Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (ідентифікаційний код 43067985; 49000, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд.28, кв, 136)

до 1. Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (ідентифікаційний код 14360570, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001)

2. Кабінету Міністрів України (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д.)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національний банк України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код 00032106);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 - голова, член Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 49000, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд.28, кв, 136)

про зобов`язання та заборону вчинити дії

без виклику і повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) у якій просить:

- Заборонити Акціонерному товариству «Приватбанк» проводити закритий конкурс на заміщення посади Голови Правління Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк».

- Зобов`язати Кабінет Міністрів України провести конкурсний відбір Голови Правління AT КБ «Приватбанк» згідно постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 р. № 777(в редакції' постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2019 р. № 927 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки».

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/2410/21 від 18.02.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/2410/21 від 18.02.2021 відмовлено Первинній профспілковій організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (ідентифікаційний код 43067985; 49000, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд.28, кв, 136) у забезпеченні позову Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (ідентифікаційний код 43067985; 49000, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд.28, кв, 136) до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (ідентифікаційний код 14360570, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001) про зобов`язання та заборону вчинити дії.

Судове рішення мотивовано тим, що вимоги позову та заяви про забезпечення позову, по суті є тотожними, що прямо суперечить п.11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/2410/21 від 24.02.2021 забезпечено позов шляхом заборони Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (ікюо 14360570, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001) та Кабінету Міністрів України (ікюо відсутній, вул..Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008) до набрання рішенням у справі законної сили вчиняти будь-які дії з обрання та призначення Голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

01.03.2021 до суду надійшла апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» від 26.02.2021 на вказану ухвалу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/2410/21 від 02.03.2021 у справі відкрито провадження, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.03.2021, залучено третіх осіб, витребувано документи та докази, встановлено строки подання заяв по суті справи та з процесуальних питань.

02.03.2021 матеріали оскарження та апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» від 26.02.2021 на Ухвалу Господарського суду міста Києва №910/2410/21 від 24.02.2021 передано для надсилання до Північного апеляційного господарського суду.

02.03.2021 відповідачем подано заяву про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду даної справи.

Мотивуючи заяву Банк вказує, що відвід не є наслідком незгоди із процесуальним рішенням судді, а викликаний обґрунтованими сумнівами щодо об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді.

Банк вказує, що наведені сумніви викликані тим, що

- представнику AT КБ «ПриватБанк» 24.02.2021 року (у день постановлення Ухвали про забезпечення позову) судом не надано можливості ознайомитись ані з матеріалами судової справи, ані із повторною заявою Позивача про забезпечення позову;

- ненадання можливості ознайомитись із такою заявою для надання обґрунтованих заперечень призвело до порушення права AT КБ «ПриватБанк» щодо надання своїх обґрунтованих заперечень проти такої заяви;

- судом було проігноровано доводи AT КБ «ПриватБанк» про відсутність підстав для задоволення повторної заяви про забезпечення позову та необхідність розгляду такої заяви із викликом сторін, не ужито заходів, пов`язаних із з`ясуванням обставин, з якими закон пов`язує можливість забезпечення позову;

- відмовивши у вжитті заходів забезпечення позову за первісною заявою Позивача, суд визнав за можливе вжити таких заходів за повторною заявою. Такі заходи забезпечення позову за повторною заявою так само є тотожними за змістом заявленим позовним вимогам Позивача, що прямо суперечить частині 11 статті 137 ГПК України;

- виходячи із змісту ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтування позовних вимог, не зазначення можливості розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства, не визначення на виконання яких завдань та мети діяльності профспілки остання звернулась з позовом до суду. Водночас, судом ужиті заходи забезпечення позову без наведення такого обґрунтування, тобто за безпідставно поданою позовною заявою.

Крім того заява грунтується на переконанні Банку, що суддя Курдельчук І.Д., вирішуючи питання як про відкриття провадження у справі, так і про забезпечення позову не міг не з`ясувати, обмеження і правила встановлені ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Як нормативне обґрунтування автор вказує положення ст. 35-39 Господарського процесуального кодексу України та практику ЄСПЛ- Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України», рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24 лютого 1993 року, Series А N 255, пп. 28 та ЗО, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ, рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» [ВП], заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ, рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-111, рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», Series А, N 86.

Підсумовючи заявник вказує, що судом не забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Згідно з абзацом другим підпункту 1.2.1 пункту 1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Як зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Доведення наявності таких обставин покладається на сторону, яка заявляє відвід.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Будь-яких доказів (в контексті викладених обставин), які свідчать про упередженість або не об`єктивність судді Курдельчука І.Д. та можуть бути підставою для його відводу від розгляду справи №910/2410/21 відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із заяви вбачається, що фактично заявником викладено незгоду з процесуальним рішеннями суду у справі №910/2410/21 (неповернення позовної заяви, не ознайомлення з матеріалами заяви про забезпечення позову та справи, задоволення заяви про забезпечення позову, невирішення процесуального питання щодо виявлення обставин зловживання правом на подання позову).

Так, як свідчать матеріали справи 910/2410/21Представник AT КБ «ПриватБанк» подав 24.02.2021 заяву про ознайомлення В день постановлення ухвали представник AT КБ «Приватбанк» 24.02.2021 року до приміщення суду для ознайомлення з матеріалами не з`явився, ознайомився лише 01.03.2021

Приписи ч.1ст.140 ГПК України встановлюють,що заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, згідно до відомостей АСДС заяви АТ КБ «Приватбанк» надійшли після постановлення судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Процесуальний закон не обмежує право на подання більше однієї заяви про забезпечення позову в межах однієї позовної заяви (справи), до подання позовної заяви або разом з позовною заявою в т.ч. в тексті такої або після подання позовної заяви до та після відкриття провадження у справі (ст. 138 ГПК України).

Предмети заяв про забезпечення позову від 16.02.2021 - про заборону посадовим особам Акціонерного товариства «Приватбанк» та Кабінету Міністрів України вчиняти будь-які дії направлені на проведення закритого конкурсу на посаду Голови Правління Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк». та від 23.02.2021 про заборону Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (ікюо 14360570, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001) та Кабінету Міністрів України (ікюо відсутній, вул..Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008) до набрання рішенням у справі законної сили вчиняти будь-які дії з обрання та призначення Голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», є відмінними.

Обрання та призначення Голови правління є заключним етапом конкурсу, а отже обраний захід забезпечення позову не є тотожним предмету позову, а відповідає імперативній нормі щодо заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору.

Щодо не вирішення питання безпідставності позову.

Право на звернення до суду гарантується. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому процесуальним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого його віднесено законом.

Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також обирає спосіб захисту такого права.

Водночас суд перевіряє доводи позивача та залежно від встановленого вирішує питання про наявність або відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права або інтересу, а також з`ясовує, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права передбаченим законодавством способам, а також чи забезпечує спосіб захисту поновлення порушеного права позивача.

Однак подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, не спрямована на реальний захист прав, адже особа зловживає своїм правом на судовий захист, не маючи на меті захисту будь-якого охоронюваного законом інтересу.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не містить критеріїв визначення безпідставного або штучного позову, тому однозначно встановити, що позов є таким, без дослідження в сукупності всіх обставин справи, не видається за можливе.

За таких обставин дотримання формальних вимог щодо форми, змісту позовної заяви та предмету позову і наявність доданих документів і доказів (вказівки на них) є підставою для прийняття господарським судом позовної заяви до провадження, дослідження в сукупності всіх обставин справи і лише за подальшого виявлення ознак зловживання правом на судових захист - подання безпідставного позову - вжиття відповідних процесуальних заходів.

Щодо очевидної можливості врахування норми ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Аналіз та можливість застосування норми матеріального права, що регулює/може регулювати правовідносини здійснюється на стадії підготовчого провадження з метою збирання доказів та розгляду справи по суті з метою остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Отже, у поданій заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Курдельчуком І.Д. поведінки, яка б свідчила про упередженість чи небезсторонність у цій справі або того, що суддя допустив порушення вимог стандарту безсторонності та неупередженості у своїй процесуальній діяльності.

Аргументи, якими заявник обґрунтовує заяву про відвід судді Курдельчука І.Д. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддею як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини, а доводи, викладені в заяві, зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Курдельчука І.Д., оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не є, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді.

За змістом ч.3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд дійде висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені у заяві доводи про відвід судді є необґрунтованими, а тому питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеному у порядку ч. 1ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 6, 32, 35, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений АТ КБ «Приватбанк» у справі 910/2410/21 відвід судді Курдельчука І.Д.

Матеріали справи № 910/2410/21 передати на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді.

Ухвала набрала законної сили 03.03.2021 та не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Суддя І.Д. Курдельчук