ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3719/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» (вул. Марсельська, 44,м. Одеса, 65119; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» (вул. Довженка, буд.2, оф.8А, м. Одеса, 65058; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Пронін О.О. - директор;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» про стягнення заборгованості у розмірі 40 000 грн 00 коп., пені у розмірі 35 470 грн 33 коп., 3% річних у розмірі 3 544 грн 11 коп., інфляційних втрат у розмірі 7 340 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2021р., після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3719/20 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.02.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2021р. відкладено розгляд справи по суті на 25.02.2021р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ТОВ «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» про дату, місце та час судових засідань повідомлявся за юридичною адресою, але судова кореспонденція повернута до суду поштою не врученою із зазначенням «адресат відсутній за зазначеною адресою». Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем надано не було.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у справі зазначив, що 31.10.2017р. між ТОВ «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» (Надавач) та ТОВ «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» (Отримувач) був укладений Договір №М44/31-10 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого Надавач передає у власність Отримувачу кошти у розмірі, визначеному у п.2.1 Договору (поворотна фінансова допомога), а Отримувач зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.

Пунктом 2.1 встановлено, що розмір поворотної фінансової допомоги становить 40 000 грн.

Згідно п.4.1 Договору кошти, залучені від Надавача як поворотна фінансова допомога, повертаються у строк до 45 днів від дати отримання поворотної фінансової допомоги (але не пізніше 31.12.2017р.) згідно з графіком, що є невід`ємною частиною Договору.

Як зазначив, позивач, на виконання умов Договору він перерахував ТОВ «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» у вигляді поворотної фінансової допомоги 40 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №520 від 31.10.2017р.

У п.5.1 Договору сторони домовилися, що після закінчення строку, встановленого у п.4.1 Договору, Отримувач зобов`язується протягом 10 календарних днів повернути Надавачеві поворотну фінансову допомогу.

Позивач зазначив, що строк повернення фінансової допомоги сплинув 10.01.2018р., але відповідачем свої зобов`язанням щодо повернення коштів виконано не було.

У зв`язку з порушенням умов Договору, позивач 11.12.2020р. направив на адресу відповідача претензію за вих.№441 про повернення фінансової допомоги у сумі 40 000 гри., але відповіді та задоволення не отримав.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення отриманої фінансової допомоги позивач вважає порушенням умов Договору, своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 40 000 гри.

Позивач також зауважив, що відповідно до п.8.2 Договору строк цього Договору починає свій перебіг у момент, зазначений у п.8.1 Договору та закінчується повним виконанням сторонами своїх зобов`язань. Враховуючи невиконання Отримувачем свого зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги, на думку позивача, станом на даний час Договір є чинним.

Також позивач зазначив, що відповідно до п.7.4 Договору при порушенні Отримувачем строку повернення поворотної фінансової допомоги, вказаного у п.4.1 Договору, він повинен сплатити на поточний рахунок Надавача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 35 470 грн 33 коп. за період з 01.01.2018р. по 14.12.2020р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу Інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 3 544 грн. 11 коп. за період з 01.01.2018р. по 14.12.2020р. та інфляційні втрати у розмірі 7 340 грн. за період з 01.01.2018р. по листопад 2020р., які також просить стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову позивач також зазначає, що за приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надав.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, на підставі чинного законодавства України, судом встановлено, що 31.10.2017р. між ТОВ «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» (Надавач) та ТОВ «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» (Отримувач) був укладений Договір №М44/31-10 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого Надавач передає у власність Отримувачу кошти у розмірі, визначеному у п.2.1 Договору (поворотна фінансова допомога), а Отримувач зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У ст. 626 Цивільного кодексу України законодавець встановив, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п.8.1 Договору він вважається укладеним і набирає чинності з часу надання першого траншу поворотної фінансової допомоги Отримувачу.

Відповідно до п.8.2 Договору строк цього Договору починає свій перебіг у момент, зазначений у п.8.1 Договору та закінчується повним виконанням сторонами своїх зобов`язань. Враховуючи невиконання Отримувачем свого зобов`язанням щодо повернення поворотної фінансової допомоги станом на даний час Договір є чинним.

Відповідно до п. 1.3 Договору фінансова поворотна допомога сума коштів, що надійшла платникові податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.(згідно з п. 14.1.257 Податкового кодексу України).

Пунктом 2.1 встановлено, що розмір поворотної фінансової допомоги становить 40 000 грн.

Поворотна фінансова допомога надається Отримувачу на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується) (п.2.2 Договору).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору ТОВ «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» перерахувало ТОВ «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» у вигляді поворотної фінансової допомоги 40 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №520 від 31.10.2017р.

Згідно п.4.1 Договору кошти, залучені від Надавача як поворотна фінансова допомога, повертаються у строк до 45 днів від дати отримання поворотної фінансової допомоги (але не пізніше 31.12.2017р.) згідно з графіком, що є невід`ємною частиною Договору.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що графік повернення фінансової допомоги сторонами не складався.

У п.5.1 Договору сторони домовилися, що після закінчення строку, встановленого у п.4.1 Договору, Отримувач зобов`язується протягом 10 календарних днів повернути Надавачеві поворотну фінансову допомогу.

За умовами п.5.2 Договору поворотна фінансова допомога повертається у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок Надавача та вважається поверненою Надавачу Отримувачем з часу зарахування коштів на поточний рахунок Надавача у банківській установі, що здійснює його обслуговування.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до матеріалів справи відповідач не повернув у визначені Договором строки 44 000 грн, отримані від ТОВ «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» у вигляді поворотної фінансової допомоги, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у сумі 44 000 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 44 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.4 Договору при порушенні Отримувачем строку повернення поворотної фінансової допомоги, вказаного у п.4.1 Договору, він повинен сплатити на поточний рахунок Надавача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом було встановлено, що він не цілком відповідає нормам законодавства, зокрема, у відповідності до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши власний розрахунок, судом визначено, що підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 6 567 грн 67 коп.

У відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних і інфляційних втрат.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що він є вірним, отже, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 3 544 грн. 11 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розмір інфляційних втрат за період з 01.01.2018р. по 30.11.2020р. становить 7 544 грн 01 коп. Позивачем до стягнення заявлено інфляційні втрати у розмірі 7 340 грн.

Враховуючи те, що визначення розміру позовних вимог є правом позивача, стягненню з ТОВ «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» підлягають інфляційні втрати у розмірі 7 340 грн.

За таких обставин, позовна заява ТОВ «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» про стягнення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВЕЙ КІРОВОГРАД» (вул. Довженка, буд.2, оф.8А, м. Одеса, 65058; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1» (вул. Марсельська, 44,м. Одеса, 65119; ) заборгованість у розмірі 40 000 грн 00 коп., пеню у розмірі 6 567 грн 67 коп., 3% річних у розмірі 3 544 грн 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 7 340 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02 березня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога