ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р. Справа№ 910/13960/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Маркет» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у справі №910/13960/20 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Маркет»

про стягнення 203605, 58 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Маркет» про стягнення 203605, 58 грн заборгованості, посилаючись на невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання за договором № 104/19-А від 01.10.2019 з оплати логістичних послуг.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у справі №910/13960/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Маркет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна» 203605,58 грн основного боргу та 3054,08 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «АТ Маркет» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило його скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, ст. 165 ГПК України, а також неправильне застосування норм матеріального права, а саме: ст. ст. 901, 903 ЦК України.

Так, скаржник зазначає, що суд першої інстанції визначив йому коротший, ніж передбачено ст. 165 ГПК України, строк на подання відзиву; відмовив у задоволенні клопотання про витребування у позивача відеоматеріалів роботи складу протягом спірного періоду; залишив поза увагою, що позивачем не виконано вимоги ГПК України щодо надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу у справі; взагалі не надав оцінки тому, що копії письмових доказів, надані позивачем, не засвідчені належним чином, а також не врахував, що протягом спірного періоду діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який, як форс-мажорна обставина, створював неможливість виконання зобов`язань за договором.

01.12.2020 апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 у справі №910/13960/20 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав невиконання апелянтом вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України та ненадання суду доказів сплати судового збору у розмірі 1527,04 грн. Апелянту надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1527,04 грн.

22.12.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано докази сплати судового збору у розмірі 1527,04 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 у справі №910/13960/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Маркет" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у справі №910/13960/20, розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13960/20.

13.01.2021 матеріали справи №910/13960/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

13.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ТОВ «Лан-Україна» проти доводів скаржника заперечувало, вважаючи їх необґрунтованими, та просило оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.10.2019 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено договір № 104/19-Л про надання логістичних послуг.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець у порядку та на умовах, визначених цим договором, бере на себе зобов`язання надавати послуги, а замовник зобов`язується приймати та своєчасно сплачувати виконавцю за послуги.

Під послугами у цьому договорі розуміється комплекс логістичних послуг, пов`язаний із наданням складських, транспортно-експедиторських та митно-брокерських послуг. Включає, але не обмежується наступними видами робіт/послуг: прийом вантажу, складування, зберігання, накопичення, сортування, подрібнення, пакування, палетування, навантаження/розвантаження, перевезення, експедирування, митне декларування.

Пунктом 1.2 договору визначено, що факт належного надання виконавцем послуг за цим договором підтверджується підписами замовника в актах приймання-передачі товару, видатковій накладній та актах наданих послуг.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі наданого рахунку (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 5.3 договору термін сплати - протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку виконавцем. Замовнику надається 2 примірники акту здачі-приймання наданих послуг. Акт здачі-приймання наданих послуг (один примірник) повинен бути розглянутий, підписаний замовником та повернутий позивачу протягом 3 календарних днів з дати його отримання, але не пізніше 7 календарних днів з дня направлення акту здачі-приймання наданих послуг поштовим відправленням. У випадку відсутності у вказаний строк письмових зауважень замовника, послуги вважаються наданими належним чином, а акт здачі-приймання наданих послуг - погодженим сторонами і таким, відносно якого у замовника немає зауважень.

Звертаючись до господарського суду з вимогою про стягнення заборгованості, ТОВ «Лан-Україна» зазначило, що протягом періоду з листопада 2019 по липень 2020 надавало відповідачу послуги складської логістики, які включали: вартість за одну палету в місяць - 230 грн без ліміту на кількість операцій; оформлення, підготовка та друк супровідної товарної документації; упаковка стрейч-плівкою; паспортизація вантажу; послуги згідно п. 5.1 договору. Загальна вартість наданих послуг склала 631 632,82 грн, проте була оплачена відповідачем лише частково у сумі 428 027,24 грн.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору звертався до відповідача з листом № 85-01-03 від 20.07.2020 щодо підписання актів здачі-прийомки наданих послуг, у тому числі, № 95011348 від 31.03.2020 на суму 115566,98 грн, № 95011474 від 30.04.2020 на суму 46926, 60 грн, № 95011621 від 31.05.2020 на суму 17112, 00 грн, № 95011803 від 30.06.2020 на суму 12000, 00 грн. Вказаний лист із зазначеними в ньому актами здачі-прийомки наданих послуг був направлений на адресу відповідача 21.07.2020, що підтверджується фіскальним чеком, поштовою накладною № 624, описом вкладення у цінний лист, та згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» отриманий останнім 29.07.2020 (а.с. 65-67).

Також матеріали справи свідчать, що позивач звертався до відповідача з листом № 84-01-03 від 20.07.2020 щодо оплати рахунків № 5011173 від 31.03.2020, № 5011308 від 31.04.2020, № 5011442 від 31.05.2020, № 5011530 від 31.06.2020. Вказаний лист із зазначеними у ньому рахунками був направлений на адресу відповідача 21.07.2020, що підтверджується фіскальним чеком, поштовою накладною № 616, описом вкладення у цінний лист, та згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» отриманий останнім 29.07.2020 (а.с. 62-64).

Крім того, позивачем на адресу відповідача 12.08.2020 був направлений лист № 12-08 від 12.08.2020 щодо підписання акту здачі-прийомки наданих послуг №95011949 від 31.07.2020 та оплати рахунку № 5011715 на суму 12000,00 грн, про що свідчать фіскальний чек, поштова накладна № 475 та опис вкладення у цінний лист (а.с. 72-73).

19.08.2020 позивачем відповідачу була пред`явлена вимога № 19-08 від 19.08.2020 про оплату спірної суми заборгованості за надані послуги протягом березня - липня 2020 року, що вбачається з фіскального чеку, поштової накладної № 491 та опису вкладення у цінний лист. Згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» дана вимога була отримана відповідачем 21.08.2020, однак, залишена без відповіді та без задоволення (а. с. 74-77).

Встановивши вказані обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем вимоги, у зв`язку з чим ухвалив рішення про стягнення з відповідача 203605,58 грн заборгованості.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у справі, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу ст. 526 ЦК України, з якою кореспондується ч.1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, укладений між сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а тому підпадає під правове регулювання, у тому числі, глави 63 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

З аналізу наведених норм слідує, що під послугами розуміються дії виконавця, результат яких спрямований на досягнення певного корисного ефекту для замовника і споживається у процесі здійснення цієї діяльності.

Тобто особливість результату послуги полягає в тому, що він не втілюється у ту чи іншу уречевлену форму, а має нематеріальний характер, є невіддільним від самого процесу надання послуги, що виключає можливість окремого передання такого результату замовнику, у зв`язку з чим законодавець і не передбачає складання двосторонніх актів приймання-передачі наданих послуг.

Отже, за загальним правилом, обов`язок замовника оплатити послугу не залежить від оформлення сторонами вказаних вище актів чи інших аналогічних документів.

Разом з тим, статтею 627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як уже зазначалося, у п. 1.2 договору сторони погодили, що факт належного надання виконавцем послуг за цим договором підтверджується, зокрема, актами наданих послуг.

У силу п. 5.3 договору замовнику надається 2 примірники акту здачі-приймання наданих послуг. Акт здачі-приймання наданих послуг (один примірник) повинен бути розглянутий, підписаний замовником та повернутий позивачу протягом 3 календарних днів з дати його отримання, але не пізніше 7 календарних днів з дня направлення акту здачі-приймання наданих послуг поштовим відправленням. У випадку відсутності у вказаний строк письмових зауважень замовника, послуги вважаються наданими належним чином, а акт здачі-приймання наданих послуг - погодженим сторонами і таким, відносно якого у замовника немає зауважень.

З аналізу наведених пунктів договору вбачається, що сторони, скориставшись власним правом вільного визначення умов договору, обумовили протилежне правило приймання наданих послуг шляхом підписання відповідних двосторонніх актів, а також погодили дійсність акта здачі-приймання наданих послуг, підписаного лише виконавцем, при відсутності письмових зауважень з боку замовника протягом визначеного строку.

Встановивши, що поданими позивачем доказами підтверджується надсилання на адресу відповідача актів здачі-приймання наданих послуг за спірний період, а також беручи до уваги, що матеріали справи не містять вмотивованої відмови відповідача від їх підписання, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що послуги вважаються наданими належним чином, а акти їх здачі-приймання № 95011348 від 31.03.2020, № 95011474 від 30.04.2020, № 95011621 від 31.05.2020, № 95011803 від 30.06.2020, № 95011949 від 31.07.2020 - погодженими відповідачем без зауважень.

Враховуючи, що строк оплати наданих послуг за актами здачі-приймання № 95011348 від 31.03.2020, № 95011474 від 30.04.2020, № 95011621 від 31.05.2020, № 95011803 від 30.06.2020, № 95011949 від 31.07.2020 є таким, що настав, однак, доказів сплати відповідачем спірної суми заборгованості матеріали справи не містять, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовну вимогу про стягнення 203605,58 грн боргу з ТОВ «АТ Маркет».

Посилання відповідача на відеоматеріали роботи складу протягом спірного періоду, у задоволенні клопотання про витребування яких судом першої інстанції відмовлено, не може бути підставою для скасування ухваленого рішення, оскільки п. 3.2.4 договору лише надає замовнику право на перегляд таких відеоматеріалів, однак, не визначає їх як докази факту надання/ненадання послуг позивачем, а відтак долучення останніх до матеріалів справи не є доцільним, адже не впливає на результат вирішення спору по суті.

Твердження скаржника про те, що він неодноразово звертався до позивача електронними листами з приводу затримки, ненадання, відмови від прийняття обумовлених договором послуг, колегією суддів до уваги не приймається з огляду на його недоведеність, оскільки відповідні електронні листи відповідачем до матеріалів справи не надані.

Посилання скаржника на те, що протягом спірного періоду діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який є форс-мажорною обставиною, колегією суддів відхиляється, оскільки у силу п. 9.2 договору сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язання за договором у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин, повинна повідомити про це іншу сторону.

Однак, жодних доказів звернення до позивача з повідомленням про неможливість споживання та недоцільність надання обумовлених договором послуг через впровадження карантину матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на вказану обставину, зроблене вже по факту звернення виконавця до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги, не може мати своїм наслідком відмову у позові.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції визначив йому коротший, ніж передбачено ст. 165 ГПК України, строк на подання відзиву на позов у розумінні ч. 2 ст. 277 ГПК України не можуть бути підставою для скасування ухваленого ним рішення, адже вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.

Так, частинами 1, 8 ст. 165 ГПК України визначено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Статтею 251 ГПК України, якою визначені особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, також закріплено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 прийнято позовну заяву ТОВ «Лан-Україна» до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13960/20, запропоновано відповідачу у строк до 07.10.2020 надати відзив на позов. Згідно відмітки на звороті вказаної ухвали, її копія була направлена, у тому числі, відповідачу у справі 21.09.2020 та отримана ним 25.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, останнім днем 15-денного строку, обчисленого з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, є 10.10.2020.

Як зазначає скаржник, подання відзиву у строк, визначений судом, тобто по 07.10.2020, позбавило його часу на належну підготовку вказаного процесуального документу та збір необхідних доказів на підтвердження викладених заперечень.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, наведеною нормою закріплена можливість продовження встановленого судом процесуального строку на вчинення учасником справи певної процесуальної дії, якою відповідач не був позбавлений права скористатися, вважаючи, що строк для подачі відзиву, визначений судом по 07.10.2020, є недостатнім для належної його підготовки.

Крім того, ст. 80 ГПК України закріплено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, у разі наявності реальної необхідності більшого строку, ніж по 07.10.2020, для подання доказів на підтвердження заперечень проти позову, відповідач не був позбавлений права та можливості одночасно з відзивом на позов подати до суду відповідне письмове клопотання у порядку ст. 80 ГПК України.

Однак, вказаного процесуального документу матеріали справи не містять, не викладене таке клопотання і в тексті самого відзиву, чим спростовується твердження відповідача про наявність суб`єктивної волі та дійсної необхідності у наданні йому додаткового строку для подання тих чи інших доказів у справі.

Більше того, з поданого відзиву вбачається, що його зміст зводиться виключно до обґрунтування відповідачем підстав для залишення позову ТОВ «Лан-Україна» без розгляду та взагалі не містить викладу заперечень стосовно тих фактичних обставин, на яких ґрунтується заявлена позивачем вимога.

Посилання апелянта на те, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданною ТОВ «Лан-Україна» без додержання вимоги щодо надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, спростовується наявними у матеріалах справи фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист № 395, які у розумінні ст. ст. 164, 172 ГПК України є належними доказами направлення копії позовної заяви з додатками на адресу ТОВ «АТ Маркет» згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що виключає наявність підстави для залишення позову без розгляду у порядку ст. 226 ГПК України, як на тому наполягав відповідач у поданому відзиві на позов та апеляційній скарзі.

Твердження скаржника про те, що копії документів, доданих до позовної заяви, не засвідчені належним чином, адже жодна із сторінок не містить відповідної відмітки про засвідчення, колегією суддів відхиляється, оскільки додатки до позовної заяви ТОВ «Лан-Україна» прошиті разом, на зворотній сторінці останнього аркуша міститься напис: "Прошито, пронумеровано та скріплено печаткою 73 арк. Директор ТОВ «Лан-Україна» О.І.Іванов», засвідчено підписом та відбитком печатки товариства.

Враховуючи викладене, посилання скаржника на відсутність відмітки про засвідчення копії документа на кожній із прошитих та пронумерованих сторінок додатків до позовної заяви, є надмірно суворим та формальним трактуванням вимог процесуального законодавства, за рахунок якого нівелюється принцип доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 761/5894/17.

При цьому колегією суддів враховано, що у разі виникнення сумнівів щодо відповідності поданих копій оригіналам суд, у тому числі, з власної ініціативи на підставі ст. 91 ГПК України вправі витребувати у позивача оригінали письмових доказів, а у випадку їх неподання - не бере такі докази до уваги при ухваленні рішення у справі.

Таким чином, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно заявленої вимоги, а відтак не можуть бути підставою для скасування ухваленого ним рішення. Інших доводів на спростування обставин, які стали фактичною підставою позову, апеляційна скарга відповідача не містить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у справі № 910/13960/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «АТ Маркет» - без задоволення.

У силу ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Маркет» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 у справі №910/13960/20 - без змін.

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко