РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.02.2021Справа № 910/12006/20

За позовомФізичної особи-підприємця Бажан Іннеси Вікторівни
доТовариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД"
простягнення 252 303, 07 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Кальчев Л.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Дирул Ю.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Бажан Іннеса Вікторівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про стягнення:

- суми основного боргу за договором постачання № 7181Р від 02.09.2019 в розмірі 165 382, 24 грн,неустойки в розмірі 41 323, 52 грн, 3% річних в розмірі 8 997, 06 грн;

- суми основного боргу за договором постачання № 64-ПС11/19 від 13.09.2019 в розмірі 1 896, 78 грн, неустойки в розмірі 29 804, 15 грн, 3% річних в розмірі 4 899, 31 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 відкрито провадження у справі № 910/12006/20, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

19.10.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому також містилася вимога про закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 69 515,12 грн.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, оскільки дана справа містить значну кількість доказів, які потребують детального аналізу.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 вирішено справу № 910/12006/20 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче засідання у справі на 25.11.2020.

19.11.2020 до суду звернувся відповідач з письмовим клопотанням про відкладення підготовчого судового засідання.

Представник позивача безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 25.11.2020 надав усні пояснення та проти відкладення слухання справи не заперечував.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані суд відклав слухання справи відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України та застосував Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

09.12.2020 до Господарського суду міста Києва представник позивача надав відповідь на відзив.

В підготовчому судовому засідання 11.12.2020 суд наголосив на клопотаннях які надійшли до суду від представників позивача та відповідача.

Представник відповідача надав в судовому засіданні додаткові пояснення та не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні 11.12.2020 надав усні пояснення щодо позову та не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.01.2021.

16.01.2021 Господарським судом міста Києва було винесено ухвалу в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України та перенесено судове засідання у справі на 24.02.2021.

20.01.2021 через загальний відділ діловодства суду звернувся відповідач з клопотанням про закриття провадження у справі в якому, зокрема, повідомив про погашення суми основного боргу та долучив копію платіжного доручення № 6475352 від 14.01.2021 на суму 80 763, 00 грн.

Позивач, у свою чергу, 04.02.2021 письмово заперечив проти закриття провадження у справі та просив стягнути штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами.

Безпосередньо в судовому засіданні 24.02.2021 сторони надали усні пояснення на підтвердження їх доводів.

Згідно зі ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 між Фізичною особою-підприємцем Бажан Іннесою Вікторівною, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД", як покупцем, укладено договір поставки № 7181Р, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору та замовлення.

Відповідно до пункту 2.5 договору ціна товару, згідно з якою постачальник поставляє товар покупцю, повинна відповідати ціні товару, вказаній в прас-листі, чинному на дату відправлення замовлення. Датою відправлення замовлення є дата відправлення замовлення покупцем по EDI (розміщення на платформі EDI).

За умовами пункту 2.10 договору, обов`язковою умовою для оплати поставленого товару є наявність у покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку накладної за кількістю, зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших документів, передбачених розділом 4 договору, а також належне виконання постачальником вимог пп. 12.1. додатку 3 до даного договору та п. 4.7. до даного договору.

Пунктом 2.11 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 30 календарних днів від дати поставки за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п. 2.10, пп. 12.1 додатку 3 до даного договору та п.п. 4.7. даного договору. Якщо постачальник виконав вимоги пунктів 2.10 та п.п. 4.7 даного договору, пп. 12.1. додатку 3 до даного договору пізніше 7-денного строку, термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником всіх вказаних умов.

13.09.2019 між Фізичною особою-підприємцем Бажан Іннесою Вікторівною, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД", як покупцем, укладено договір поставки № 64-ТК11/19 за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору та замовлення.

Обов`язковою умовою для оплати поставленого товару є наявність у покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку відповідної накладної (видаткової та товарно-транспортної), зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших документів, передбачених Розділом 4 договору, а також відповідність цін в накладній діючому Прайс-листу та належне виконання постачальником вимог п. 4.7. договору (п. 2.9. договору).

Пунктом 2.10 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 30 календарних днів від дати поставки за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги пунктів 2.9, 4.7 даного договору. Якщо постачальник виконав вимоги пунктів 2.9, 4.7 даного договору пізніше 10-денного строку, термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником всіх умов пунктів 2.9, 4.7 даного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив поставку відповідачу товару за договором поставки № 7181Р від 02.09.2019 на загальну суму 2 182 226, 80 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № 252; № 253 та № 256 від 18.11.2019.

Також, за договором від 13.09.2019 № 64-ПС11/19 позивач здійснив поставку товару на користь відповідача на загальну суму 624 935, 82 грн за такими видатковими накладними:

- №№ 40, 41, 49, 50 від 23.10.2019;

- №№ 65, 66, 67 від 24.10.2019;

- № 102 та № 103 від 29.10.2019;

- №№ 121, 122, 123 від 31.10.2019;

- № 139 від 01.11.2019;

- №№ 160, 165, 166, 167, 168, 169, 171 від 04.11.2019;

- № 161 та № 177 від 05.11.2019;

- № 199 від 07.11.2019;

- №№ 204, 205, 207 від 08.11.2019.

До звернення із даним позовом до суду відповідач провів часткову оплату за поставлений товар:

- за договором № 7181Р на суму 2 000 000, 00 грн, а позивачем було здійснено коригування боргу на суму 6 307, 76 грн;

- за договором № 64-ПС11/19 на суму 419 000, 00 грн та повернуто товар на загальну суму 197 048, 28 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Сільпо-Фуд" долучило до справи докази оплати суми основного боргу за вказаними договорами у загальному розмірі 69 515, 12 грн.

19.08.2020 відповідач звернувся до позивача з повідомленням про повернення товару на загальну суму 97 763, 90 грн.

Відповідно до письмових пояснень відповідача наданих суду 11.12.2020, ТОВ "Сільпо-Фуд" частково оплатив товар за договором № 7181Р від 02.09.2019 в розмірі 17 000, 00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 6393487 від 08.12.2020.

Крім того, 14.01.2021 відповідач погасив решту заборгованості перед позивачем на суму 80 763, 90 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6475352 від 14.01.2021.

У своїх письмових запереченнях від 01.02.2021 позивач підтвердив погашення відповідачем суми заборгованості за договорами поставки № 7181Р та № 64-ПС11/19 та наполягав на стягненні на його користь нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки, сума основного боргу, заявлена позивачем до стягнення, погашена відповідачем в повному обсязі, предмет спору у справі в частині стягнення 167 279, 02 грн відсутній, за таких обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю в частині таких вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно заявлених до стягнення з відповідача неустойки та 3% річних суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати товару ФОП Бажан І.В. просить стягнути:

- за договором поставки № 7181 від 02.09.2019 неустойку в розмірі 41 323, 52 грн та 3% річних в розмірі 8 997, 06 грн за період з 19.12.2019 по 10.08.2020;

- за договором № 64-ПС11/19 від 13.09.2019 неустойку в розмірі 29 804, 15 грн та 3% річних в розмірі 4 899, 31 грн за період з 24.11.2019 по 10.08.2020.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пунктів 7.2 договорів поставки, у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зауважує, що останній зроблений за період більший, ніж передбачено частиною 6 статті 232 ГК України та договором, а також без урахування статі 253 ЦК України та того, що пеня не нараховується на день, в який відбулося погашення заборгованості.

Відтак, здійснивши арифметичний перерахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку про задоволення відповідної позовної вимоги частково в загальному розмірі 68 717, 89 грн, а саме: 41 323, 52 грн за договором поставки від 02.09.2019 № 7181 та 27 394, 37 грн за договором поставки від 13.09.2019 № 64-ПС11/19.

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду, з урахуванням статі 253 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення відповідної вимоги в загальному розмірі 13 896, 37 грн, а саме: 8 997,06 грн за договором поставки 02.09.2019 № 7181 та 4 899,31 грн за договором поставки від 13.09.2019 № 64-ПС11/19.

При цьому, сплата відповідачем основної суми боргу після відкриття провадження у справі не є в розумінні статті 617 ЦК України підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Бажан Іннеси Вікторівни з покладенням судового збору пропорційно до задоволених вимог на сторін в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/12006/20 в частині позивних вимог Фізичної особи-підприємця Бажан Іннеси Вікторівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про стягнення суми основного боргу в розмірі 167 279,02 грн.

2. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Бажан Іннеси Вікторівни задовольнити частково

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (02090, м. Київ, вул. Бутлерова, 1; ) на користь Фізичної особи-підприємця Бажан Іннеси Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) неустойку в розмірі 68 717, 89 грн, 3% річних в розмірі 13 896, 37 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 042, 42 грн. Видати наказ.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Повернути Фізичній особі-підприємцю Бажан Іннесі Вікторівні ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 682, 54 грн., перерахований згідно з квитанцією № 0.0..1 від 12.08.2020, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи № 910/12006/20.

6. Підставою повернення судового збору є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 03.03.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко