ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/52/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Болдир Тетяни Сергіївни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Вісконті"
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача Балаклицький В.В.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року до господарського суду звернулась Фізична особа-підприємець Болдир Тетяна Сергіївна (позивач) ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " ТД" ВІСКОНТІ" (відповідача) (61145, м.Харків, вул. Клочківська, буд. 174, ) заборгованість за договором № 06/20 від 23.01.2020 у розмірі 167 068,94 грн., яка складається з 157 138,02 грн.- сума основного боргу, пеня у розмірі 4 877,18 грн., інфляційні втрати 3 834,45 грн., та 3 % річних - 1 219,29 грн. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 06/20 від 23.01.2020 року в частині проведення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою від 06.01.2021 р. було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи та призначено судове засідання на 25.01.2021 о 10:00. Засідання відкладалося з 25.01.2021 по 01.03.2021.

25.01.2021 позивачем було надано додаткові пояснення (вх. 1687), в яких викладено додаткові обґрунтування здійснених позивачем розрахунків.

10.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 3345). У відзиві відповідач вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту передачі відповідачем рахунків-фактур на оплату поставленого товару, тому відповідач заперечує проти того, що строк виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару настав і просить суд відмовити в позові.

В призначене на 01.03.2021 судове засідання представник позивача не з`явився.

Присутній в засіданні представник відповідача висловив заперечення проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

23.01.2020 року між фізичною особою-підприємцем Болдир Т.С. як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Вісконті» як покупцем було укладеного договір № 06/20 відповідно до пункту 1.1 (предмет договору) продавець зобов`язався продати покупцю певний товар, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору. У пункті 1.2. договору сторони погодили, що предметом продажу є наступний товар - ароматизатори та інші харчові добавки.

Відповідно до розділу 12 договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а в питаннях оплати - до повного виконання зобов`язань. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 1 (один) місяць до його закінчення, даний договір вважаться пролонгованим на наступний рік.

У розділі 6 договору № 06/20 сторони визначили терміни та порядок постачання, а саме товар повинен бути поставлений покупцю не пізніше 5 банківських днів від дати узгодженої заявки (пункт 6.1).

ФОП Болдир Т.С. на виконання умов договору № 06/20 у липні та серпні 2020 року здійснено поставку товару ТОВ «ТД Вісконті» на загальну суму 160138,02 грн. що підтверджується видатковими накладними:

- № 256 від 27.07.2020 року на суму 25501,32 грн.;

- № 263 від 03.08.2020 року на суму 26848,80 грн.;

- № 271 від 06.08.2020 року на суму 27251,40 грн.;

- № 279 від 17.08.2020 року на суму 26845,50 грн.;

- № 291 від 25.08.2020 року на суму 26845,50 грн.;

- № 297 від 28.08.2020 року на суму 26845,50 грн.

Вказані видаткові накладні містять посилання на виставлені позивачем рахунки на оплату із зазначенням номерів і дат рахунків. Видаткові накладні підписані постачальником та отримувачем і скріплені печатками підприємств.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказував, що не отримував від позивача рахунки на оплату, а тому вважає, що строк виконання зобов`язання з оплати поставленого товару не настав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж; якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності зі ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованим цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 8.1. договору сторонами врегульовано, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку на протязі 45 календарних днів згідно рахунку-фактури.

Позивач вказував, що одночасно з поставкою товару, покупцю надано рахунки на оплату:

- № 258 від 27.07.2020 року на суму 26501,32 гри.;

- № 265 від 03.08.2020 року на суму 26848,80 грн.;

- № 274 від 06.08.2020 року на суму 27251,40 грн.;

- № 283 від 17.08.2020 року на суму 26845,50 грн.;

- № 293 від 25.08.2020 року на суму 26845,50 грн.;

- № 299 від 28.08.2020 року на суму 26845,50 грн.

Підписані постачальником та отримувачем видаткові накладні на товар містять посилання на виставлені позивачем рахунки на оплату із зазначенням номерів і дат таких рахунків, тому суд визнає безпідставними посилання відповідача на те, що докази отримання ним рахунків на оплату відсутні, адже посилання на конкретні рахунки у підписаних відповідачем видаткових накладних свідчать про те, що відповідача було повідомлено про виставлені рахунки і він прийняв товар без заперечень відносно виставлених рахунків.

Таким чином, останнім днем оплати за поставлений товар за договором № 06/20 згідно рахунку на оплату: № 258 є 10.09.2020 року; № 265 є 17.09.2020 року; № 274 є 20.09.2020 року; № 283 є 01.10.2020 року; № 293 є 09.10.2020 року; № 299 є 12.10.2020 року.

Однак, ТОВ «ТД Вісконті» не виконано взятий на себе обов`язок, не здійснено сплату за договором № 06/20 від 23.01.2020 року у відповідні строки та розмірі. Доказів повної та своєчасної оплати до суду відповідачем не було надано.

04.12.2020 року ТОВ «ТД Вісконті» сплатило на користь ФОП Болдир Т.С. 3000,00 грн. Таким чином, непогашеною залишилась сума заборгованості у розмірі 157138,02 грн.

З огляду на викладене заборгованості за поставлений товар за договором № 06/20 від 23.01.2020 року в розмірі 157138,02 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У пункті 13.2 договору № 06/20 від 23.01.2020 року передбачено: «Покупець за даним договором несе наступну відповідальність: згідно вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 року, за прострочення сплати за товар штрафна неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки від суми заборгованості».

Враховуючи прострочення ТОВ «ТД Вісконті» свого обов`язку по сплаті за товар у належному розмірі та строки позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 4877,18 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, за прострочення виконання зобов`язання ТОВ «ТД Вісконті» позивачем на суму заборгованості було нараховано 3% річних у розмірі 1219,29 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3834,45 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ВІСКОНТІ" (Україна, 61145, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ КЛОЧКІВСЬКА, будинок 174, ідентифікаційний код особи 38772095) на користь Фізичної особи-підприємця Болдир Тетяни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість в розмірі 157138,02 грн, пеню - 4877,18 грн, три відсотки річних - 1219,29 грн, інфляційні втрати - 3834,45 грн та 2506,03 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "05" березня 2021 р.

Суддя Л.С. Лаврова