ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення

"04" березня 2021 р. Справа № 922/1970/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши матеріали справи

за позовом Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1, м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків; Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків; Фізичної особи-підприємця Гільової Поліни Геннадіївни, м. Харків
про скасування рішення, визнання договору недійсним та повернення майна
за участю представників:

прокурор - не з`явився;

відповідача (ХМР) - не з`явився;

відповідача (УКМП ДЕКМ ХМР) - не з`явився;

відповідача (ФО-П Гільова П.Г.) - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця (далі ФОП) Гільової Поліни Геннадіївни про визнання незаконним і скасування рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 26.10.2016 № 412/16 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" (далі рішення від 26.10.2016) у частині пункту 35 додатку до цього рішення; визнання недійсним договору від 28.11.2017 № 5521-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху № 19-1-:-19-3 площею 33,7 м2, другого поверху № 23-1 площею 47,2 м2 і 1/2 частини місця спільного користування № XIV площею 4,3 м2, загальною площею 85,2 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 11, літ. А-3, вартістю 416 568,00 грн, укладеного між управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Гільовою П. Г. (далі договір купівлі-продажу від 28.11.2017); зобов`язання ФОП Гільової П. Г. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення першого поверху № 19-1-:-19-3 площею 33,7 м2, другого поверху № 23-1 площею 47,2 м2 і 1/2 частину місця спільного користування № XIV площею 4,3 м2, загальною площею 85,2 м2, вартістю 416 568,00 грн., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 11, літ. А-3.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.11.2019 у позові відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.06.20р. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2019 у справі № 922/1970/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

18.08.20р. матеріали справи повернуто до Господарського суду Харківської області.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.20р. справу передано для розгляду судді Шарко Л.В.

Ухвалою суду від 25.08.20р. справу №922/1970/19 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.11.20р. за заявою відповідача (ХМР) провадження у справі 922/1970/19 зупинено до вирішення питання щодо прийняття до розгляду та закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/623/20 та опублікування повного тексту постанови.

22.02.21р. від Харківської обласної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження по справі у зв`язку з усунення обставин, що викликали її зупинення.

03.03.21р. від Харківської міської ради надійшла заява про зупинення провадження по справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №922/3014/19, яку було передано на розгляд ВП ВС з огляду на необхідність відступлення від висновків щодо застосування положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 53 ГПК України у подібних правовідносинах викладених у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 22.05.19р. у справі №366/2648/16-ц.

Ухвалою суду від 04.03.21р. задоволено клопотання Харківської обласної прокуратури, поновлено провадження по справі, підготовче засідання призначено на 04.03.21р. о 12:00 год.

04.03.21р. від Харківської міської ради надійшли докази на підтвердження направлення заяви про зупинення провадження по справі учасникам процесу.

Суд, дослідивши клопотання Харківської міської ради про зупинення провадження по справі №922/1970/19 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №922/3014/19, зазначає наступне.

Як вбачається з наданої відповідачем (ХМР) заяви ухвалою Верховного Суду від 03.02.2021 справу № 922/3014/19 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на необхідність відступити від висновку щодо застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 366/2648/16-ц.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Також, згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, призначенням Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Таким чином, оскільки питання щодо застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 53 Господарського процесуального кодексу України до спірних правовідносин, є предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 922/3014/19, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 922/1970/19 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання щодо однакового застосування наведених норм права та єдності судової практики у подібних правовідносинах.

Аналогічні підстави для зупинення провадження по справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання щодо однакового застосування наведених норм права та єдності судової практики у подібних правовідносинах знайшов Вищий господарський суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №922/4277/19 та які викладено в ухвалі від 11.02.21р.

У відповідності до п. 7 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, виходячи із конкретних обставин даної справи суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №922/1970/19, до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 922/3014/19.

На підставі викладеного, керуючись статтями 228, 234, 254, 255, п. п. 9 п. 1 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача (ХМР) про зупинення провадження у справі, яка надійшла до суду 03.03.21р., - задовольнити.

2. Провадження у справі 922/1970/19 зупинити до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у справі № 922/3014/19 та опублікування повного тексту постанови.

3. Зобов`язати сторін повідомити господарський суд Харківської області про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/3014.

Оскарження здійснюється в порядку визначеному ст. ст. 254-255 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України.

Ухвалу підписано 04.03.21р.

Суддя Л.В. Шарко