РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021Справа № 910/15558/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Українська промислова компанія Крок м. Житомира

до Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Трейдінг Україна м. Києва

про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 309525,21 грн.

зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Трейдінг Україна м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю Українська промислова компанія Крок м. Житомира

про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 80132,38 грн.,

Суддя Паламар П.І.
Секретар судового засідання Божко Д.О.
Представники:
від позивача: Курочка М.І.,

від відповідача: Кушнір Р.Ю.

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Українська промислова компанія Крок звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору постачання товару № 26/02 від 26 лютого 2019 р. останній прострочив передачу йому у власність товару (капці казермені, тип І, вид 2) загальною вартістю 1018800 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 17669,25 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 32741,16 грн. три проценти річних з простроченої суми, 187798,80 грн. пеню, 71316 грн. штрафу, а також понесені ним по справі судові витрати.

У процесі розгляду справи позивач заявою про уточнення позовних вимог № 18-12/20 від 21 грудня 2020 року відмовився від стягнення 32741,16 грн. трьох процентів річних, 17669,25 інфляційних втрат за прострочення поставки товару, в іншій частині позов підтримав.

Ухвалою суду від 20 січня 2021 р. провадження у справі в частині вимог позивача до відповідача про стягнення 32741,16 грн. трьох процентів річних, 17669,25 інфляційних втрат за прострочення поставки товару закрито.

Отже, предметом розгляду справи є стягнення 187798,80 грн. пені та 71316 грн. штрафу грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, вказував на належне виконання ним умов договору, поставку ним позивачу взуття загальною вартістю 1018800 грн. Крім того, просив застосувати строк позовної давності щодо заявлених позивачем вимог.

У процесі розгляду справи відповідач подав зустрічний позов.

При цьому зазначав що всупереч умов договору постачання товару № 26/02 від 26 лютого 2019 р. позивач прострочив оплату одержаного товару загальною вартістю 1018800 грн.

З цих підстав просив задовольнити зустрічний позов, стягнувши з відповідача на свою користь 771,08 грн. три проценти річних з простроченої суми, 8045,30 грн. пеню, 71316 грн. штрафу, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 12000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката згідно попереднього розрахунку.

Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові та зустрічному позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2019 р. між сторонами у справі укладено договір постачання товару № 26/02, згідно з умовами якого відповідач (постачальник) зобов`язався передати відповідачу (покупцю) у власність товар взуття різне, крім спортивного та захисного (18810000-0) (капці казармені, тип 1, вид 2) в асортименті, кількості та у строки вказаними в специфікації до договору, що є невід`ємною його частиною, а останній прийняти та оплатити товар на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 3.1., 4.2. договору ціна договору становить 1018800 грн.

Розрахунки за товар проводяться покупцем шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) у безготівковому вигляді на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з моменту коштів від держзамовника (Міністерства оборони України).

Строк дії договору відповідно до п. 10.1. договору встановлений з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявною у матеріалах справи копією вказаного договору.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку поставки товару у визначений договором строк.

За умовами специфікації № 1 (Додаток № 1 до договору) постачальник зобов`язується здійснити поставку товару покупцю:

- до 7 липня 2019 р. 10000 пар взуття (м. Київ, вул. Качалова, 3, в/ч А2788);

- до 5 жовтня 2019 р. по 5000 пар взуття за наступними адресами (м. Київ, вул. Качалова, 3, в/ч НОМЕР_1 ), (м. Харків-34, вул. Переможців, 6а, в/ч НОМЕР_2 ), (м. Хмельницький, вул. Чорновола, 39, в/ч НОМЕР_3 ), (м. Одеса, вул. Хуторська, 99, в/ч НОМЕР_4 ).

Таким чином, строк передачі товару за договором відповідно збіг 8 липня та 6 жовтня 2019 року.

Доказів поставки товари у визначений строк суду не надано.

Відповідно до умов п. 7.3.4. договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7%.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю в один рік.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Право вимоги до відповідача про стягнення неустойки виникло у позивача з наступного дня визначеною специфікацією щодо останньої поставки, тобто з 6 жовтня 2019 р.

З матеріалів справи слідує, що в суд з указаним позовом позивач звернувся 9 жовтня 2020 р., тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач. Доказів поважності причин пропуску указаного строку суду не надано, тому підстави для його поновлення відсутні.

За таких обставин у позові Товариства з обмеженою відповідальністю Українська промислова компанія Крок м. Житомира стосовно до вимог ст. 267 ЦК України слід відмовити з цих підстав.

Відповідно до умов п. 7.3.5. договору у випадку не оплати товарів в належні строки згідно договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від належної до оплати, але неоплаченої суми за кожен день прострочення, а за прострочення понад 10 днів з покупця додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості договору.

Заявлені відповідачем зустрічні вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов`язку за договором постачання товару № 26/02 від 26 лютого 2019 р. щодо своєчасної оплати одержаного товару загальною вартістю 1018800 грн.

На підтвердження факту поставки товару за спірним договором відповідачем подано видаткові накладні №№ 840 від 1 липня 2019 р., 1050 від 18 вересня 2019 р.

При цьому, з вищевказаних накладних вбачається, що поставка товару за цими накладними стосується іншого договору № 8/08/18/1 від 8 серпня 2018 р., а не спірного договору, тому належними доказами поставки товару не є.

Інших достовірних доказів поставки відповідачем позивачу товару за спірним договором суду не надано.

Обставини того, що накладна № 840 від 1 липня 2019 р. стосується договору № 8/08/18/1 від 8 серпня 2018 р. також підтверджуються постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 вересня 2020 р. у справі № 910/5016/20 між тими ж сторонами.

У силу вимог ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

За відсутності доказів порушення прав відповідача з боку позивача у задоволенні зустрічного позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України також слід відмовити.

Оскільки у позові та у зустрічному позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на сторін.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю Українська промислова компанія Крок м. Житомира відмовити.

У зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Трейдінг Україна м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 25 лютого 2021 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар