СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
03.03.2021 Справа № 922/1901/20
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.
при секретарі Голозубовій О.І.,
за участю представників:
від 1-го відповідача не з`явився;
від 2-го відповідача не з`явився;
від третьої особи не з`явився,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Морозівка Агро", м. Харків, про розподіл судових витрат (вх.№2321) з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 , Харківська область, (вх.№3402 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2020р. у справі №922/1901/20 (суддя Жигалкін І.П., ухвалене в м.Харків о 12:44год., дата складення повного тексту 17.11.2020р.)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Морозівка Агро", м. Харків,
до 1-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Слобожанщина Агро", с. Садовод Харківської області,
до 2-го відповідача: Фізичної особи ОСОБА_1 , Харківська область,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "ДІКВ-Л", м. Харків,
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2021р. у справі №922/1901/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.02.2021р.) апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2020р. у справі №922/1901/20 залишено без змін; стягнуто з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 399853,99грн.; доручено господарському суду Харківської області видати відповідний судовий наказ.
У відзиві на апеляційну скаргу поданому позивачем до апеляційного господарського суду 04.01.2021р. (вх.№54), останній просив суд надати ТОВ "Птахокомплекс "Морозівка Агро" строк протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення у справі з метою подання доказів понесених судових витрат та розподілити такі витрати.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, за приписами вказаної норми, останнім днем подання відповідних доказів є 22.02.2021р. (20, 21 лютого 2021р. вихідні дні).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021р. розгляд заяви призначено на 03.03.2021р.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2021р. у зв`язку із перебуванням на навчанні судді Гези Т.Д., для розгляду заяви про розподіл судових витрат у справі №922/1901/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 02.03.2021р. представник позивача підтримав подану заяву про розподіл судових витрат, просив її задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, та розглянувши подану представником відповідача заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів встановила наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Разом з тим відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція відображена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між позивачем (надалі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС" в особі голови Крайза Олександра Ігоровича (надалі - адвокатське об`єднання) як на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції підтверджуються договором про надання правової допомоги від 07.05.2020р. (т.3 а.с.108-109), відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Адвокатське об`єднання надає певні види правової допомоги, які встановлені розділом 2 договору (пункт 1.1. договору).
16.12.2020р. між сторонами було укладеного додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 07.05.2020р. (т.3 а.с.110), відповідно до умов якої сторони погодили, що адвокатське об`єднання зобов`язується надати послуги щодо складення відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 10 листопада 2020року у справі № 922/1901/20 та супроводу справи в Східному апеляційному господарському суді.
Оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за договором.
Відповідно до умов додаткової угоди від 31.12.2020р. до договору про надання правової допомоги від 07.05.2020р., сторони домовились змінити пункт 7.2 договору та викласти його в такій редакції: "Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 договору та діє до 30.06.2021р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Строк дії договору може бути продовжено за взаємною згодою сторін. Кожна зі сторін має право відмовитися від виконання договору письмово повідомивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до моменту припинення".
Таким чином, відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 07.05.2020р., підставою для проведення розрахунків є акт приймання-передачі наданих послуг.
З вказаного акту приймання-передачі наданих послуг вбачається, що адвокатським об`єднанням було надані наступні послуги:
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як було зазначено вище, частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Судова колегія вважає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018р. у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018р. у справі №910/2170/18.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.129, 221, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Морозівка Агро" про розподіл судових витрат задовольнити.
Повний текст постанови складено 04.03.2021р.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.
Головуючий суддя О.В. Плахов
Суддя Л.І. Бородіна
Суддя Н.О. Мартюхіна