ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"03" березня 2021 р. Справа № 906/979/20

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Коломис В.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2021 року (повний текст складено 29.01.2021) у справі № 906/979/20 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Агро"

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Метелик"

про стягнення 1396873,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2021 року у справі № 906/979/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Агро" до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Метелик" про стягнення 1396873,70 грн. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Агро" 873281,59 грн. основного боргу, 270597,67 грн. 39 % річних, 54580,09 грн. інфляційних нарахувань, 17976,89 грн. судового збору.

Відмовлено в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 154750,27 грн. пені.

Відмовлено в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 43664,08 грн. штрафу.

Відмовлено в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 20953,11 грн. судового збору за рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.11.2019 у справі № 906/742/19.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.258 ГПК України з наступних підстав.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами; встановлюються у таких розмірах - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, апелянт звертаючись до суду з апеляційною скаргою мав сплатити судовий збір в розмірі 26965,34 (17976,89 (оспорювана сума)*150%).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржником не додано доказів сплати судового збору.

Разом з тим, апелянтом заявлено клопотання, в якому останній просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області. Обґрунтовуючи своє клопотання апелянт посилається на скрутне матеріальне становище та на те, що є членом багатодітної сім`ї, на підтвердження чого додає Свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 від 02.08.2003, Свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 25.10.2004, Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 06.07. 2009, Свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 від 18.06.2013, посвідчення серія НОМЕР_5 від 10.05.2016 (дійсне до 15.10.2022).

Розглянувши клопотання апелянта про звільнення його від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено перелік осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

До матеріалів апеляційної скарги скаржником не додано документа, що підтверджував би його статус чи приналежність до осіб, що мають пільги по сплаті судового збору.

Як вбачається, апелянтом до клопотання про звільнення від сплати судового збору надано копію посвідчення серія НОМЕР_5 від 10.05.2016, яке свідчить про те, що скаржник є членом багатодітної сім`ї та в якому зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Тобто, посвідчення апелянта про те, що він є членом багатодітної сім`ї, надає йому право на пільги, які закріплені у законодавстві України для багатодітних сімей, проте серед вказаних пільг відсутня пільга щодо звільнення апелянта від сплати судового збору, оскільки такі пільги встановлені спеціальним законом, яким є Закон України "Про судовий збір".

Разом з тим, як вже зазначалося вище, апелянтом подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Суд зазначає, що законодавством не передбачено безумовного права на звільнення від сплати судового збору члена багатодітної сім`ї.

Так, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, законодавством регламентовано право суду на звільнення позивача - члена багатодітної сім`ї від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, однак єдиною підставою для такого відстрочення, розстрочення або звільнення позивача від сплати судового збору є врахування судом майнового стану такого заявника.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом в конкретних обставинах певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Доводи скаржника щодо необхідності звільнення його від сплати судового збору та неспроможності сплатити судовий збір не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, доказами, а отже, не є достатньою і необхідною підставою для звільнення від сплати у відповідності до ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Отже, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 2 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.2 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що у даному випадку відсутні умови, передбачені статтею 8 Закону України "Про судовий збір" для звільнення від сплати судового збору, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (залишення без руху).

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що апелянтом не додано доказів сплати судового збору, а клопотання про звільнення його від сплати судового збору апеляційним судом залишено без задоволення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано належним чином вимоги ст. 258 ГПК України, що відповідно до ст.260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому, суд звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до приписів п.6 ст.260 ГПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2021 року у справі № 906/979/20 залишити без руху.

3. ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

4. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя Коломис В.В.