УХВАЛА

м. Київ

04.03.2021Справа № 910/1995/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про видачу судового наказу за вимогою до Державної установи «Центр пробації» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Державної установи «Центр пробації» про стягнення заборгованості з оплати за користування орендованим приміщенням за договором оренди комерційної нерухомості та відшкодування комунальних послуг № 63Е100-894/19/419Г від 09.04.2019 в сумі 12 805, 88 грн, пені в сумі 1 273, 89 грн, інфляційних втрат в сумі 557, 97 грн, 3% річних в сумі 488, 33 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021, вказану заяву передано на розгляд судді Алєєвій І.В.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у зв`язку з лікарняним судді Алєєвої І.В., призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 910/1995/21, за результатом якого вказану заяву передано на розгляд судді Комаровій О.С.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Статтею 150 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Пунктом 3 частини 3 зазначеної статті передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно частин 2, 4, 5 статті 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копії документів визначається положеннями Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003).

Так, згідно пунктів 5.26, 5.27 зазначеного стандарту, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Судом встановлено, що відповідність копій письмових доказів оригіналам засвідчено підписом спеціаліста відділу управління нерухомістю Карабіним І.В., проте доказів в підтвердження повноважень цієї особи на вчинення таких дій до заяви не додано.

Отже, копії письмових доказів, зокрема й договору оренди комерційної нерухомості та відшкодування комунальних послуг № 63Е100-894/19/419Г від 09.04.2019, засвідчено підписом особи, повноваження якої не підтверджені, що унеможливлює їх прийняття судом.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що до заяви про видачу судового наказу не додано належним чином засвідченої копії договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 152, 153, 154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» у видачі судового наказу за вимогою до Державної установи «Центр пробації» про стягнення заборгованості з оплати за користування орендованим приміщенням за договором оренди комерційної нерухомості та відшкодування комунальних послуг № 63Е100-894/19/419Г від 09.04.2019 в сумі 12 805, 88 грн, пені в сумі 1 273, 89 грн, інфляційних втрат в сумі 557, 97 грн, 3% річних в сумі 488, 33 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова