РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2021Справа № 910/17088/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Військової прокуратури Київського гарнізону в особі Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бронетехніка»

про стягнення 103970,58 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Заступник військового прокурора Київського гарнізону звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бронетехніка» про стягнення 103970,58 грн. штрафних санкцій за державним контрактом №403/2/17-5 від 16.12.2017.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов державного контракту №403/2/17-5 від 16.12.2017 в частині своєчасного виконання та здачі робіт за етапом 2.2, а саме проведення попередніх випробувань дослідного зразка у термін до 01.11.2019, у зв`язку з чим позивачем на підставі положень пункту 7.2 Контракту нарахована пеня у розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт в сумі 75089,56 грн та штраф у розмірі 7% від вартості прострочених робіт у розмірі 28881,02 грн. Вказав, що заступник військового прокурора звернувся до суду із зазначеною позовною заявою у відповідності до норм чинного законодавства, з дотриманням передбаченого Законом порядку, оскільки Міністерством оборони України не було вжито заходів щодо усунення наявних порушень прав і інтересів Міністерства.

На підставі викладеного позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача вказані штрафні санкції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 04.12.2020, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 14.12.2020 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 24.12.2020. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 21.12.2020.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Зокрема вказав, що позивачем розраховано штрафні санкції виходячи з зафіксованої сторонами орієнтовної ціни невиконаного етапу робіт, тоді як договірна ціна, від розміру якої і мають нараховуватись штрафні санкції і яка визначається сторонами після здачі робіт, більш ніж у 2 рази є меншою від орієнтовної, у зв`язку з чим буде меншим і розмір нарахованих штрафних санкцій.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач - Міністерство оборони України у запереченні на відзив підтримало позовні вимоги, вказавши, що термін здачі робіт за етапом 2.2 визначено сторонами до 01.11.2019, проте на час подання позову від відповідача не надходило повідомлень про готовність до здачі робіт по вказаному етапу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що до РСВ Господарського суду не надходило від позивача Державного Контракту №403/2/17-5 від 16.12.2017, на підставі положень якого позивачем нараховано штрафні санкції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 позовну заяву Заступника військової прокуратури Київського гарнізону залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме подання до РСВ Господарського суду м. Києва вказаного Державного Контракту.

На виконання вказаної ухвали суду 09.02.2021 до РСВ Господарського суду м. Києва позивачем було подано державний контракт.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2017 між Міністерством оборони України (Замовник) та ТОВ «Українська бронетехніка» (Виконавець) укладено Державний Контракт на виконання дослідно-конструкторської роботи за державним оборонним замовленням №403/2/17-5, за умовами якого Виконавець зобов`язався за тактико-технічним завданням замовника виконати за державним оборонним замовленням дослідно-конструкторську роботу (ДКР) та передати Замовнику науково-технічну продукцію, отриману за результатами виконання ДКР (етапів, підетапів ДКР), а Замовник - прийняти повністю завершену ДКР (етапи, підетапи ДКР) та науково-технічну продукцію і оплатити їх.

Виконання та приймання ДКР (етапів, підетапів ДКР) здійснюється згідно з календарним планом виконання робіт за Контрактом (Додаток 1 до Контракту).

В подальшому між сторонами було укладено низку додаткових угод до вказаного Контракту. Додатковою угодою №4 від 18.07.2019, сторони виклали окремі пункти Контракту в новій редакції та затвердили Календарний план виконання робіт, відповідно до якого роботи по етапу 2.2. Проведення попередніх випробувань дослідного зразка, орієнтовна ціна якого складає 412586,08 грн, мають бути закінчені 01.10.2019, а здані до 01.11.2019.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство оборони України надсилало відповідачу претензії щодо невиконання робіт етапу 2.2. Календарного полану Контракту та вказувало на необхідність сплати нарахованих штрафних санкцій. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи претензіями від 01.11.2019 №403/2/1/7892 та від 02.10.2019 №403/2/1/7175. Відповідач у відповіді на претензії від 05.11.2019 № вказав, що вказані роботи виконано і вирішується питання щодо їх здачі Замовнику. Також зазначено, що відповідач в добровільному поряду розрахує та сплатить штрафні санкції, передбачені Контрактом.

Матеріали справи не містять доказів виконання та здачі відповідачем робіт, передбачених етапом 2.2. Календарного плану Міністерству оборони України.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Підпунктом 1 пункту 7.2 Контракту, у редакції Додаткової угоди №4 від 18.07.2019 передбачено, що за порушення встановлених Контрактом термінів виконання ДКР (етапів, підетапів ДКР), Виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від ціни поточного етапу (підетапу) ДКР за кожний день прострочення. За прострочення понад тридцять днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків ціни поточного етапу (підетапу) ДКР.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 75089,56 грн та штрафу в розмірі 28881,02 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки за період з 02.11.2019 по 01.05.2020 судом встановлено, що вказані розрахунки проведено у відповідності до вимог законодавства та положень Контракту, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Доводи відповідача щодо неможливості застосування орієнтовної ціни, як бази нарахування штрафних санкцій, судом відхиляються, оскільки положення Контракту не містять положень щодо нарахування вказаних санкцій, виходячи саме з договірної ціни. Крім того, відповідачем не надано суду доказів виконання спірного етапу робіт, здачі його Замовнику та погодження сторонами у порядку, визначеному Контрактом договірної ціни, за якою можливо було б нарахувати неустойку.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бронетехніка» (03057, м. Київ, вул. Довженка, буд. 18; ідентифікаційний код 31410901) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6; ідентифікаційний код 00034022) неустойку у розмірі 103970 (сто три тисячі дев`ятсот сімдесят) грн 58 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бронетехніка» (03057, м. Київ, вул. Довженка, буд. 18; ідентифікаційний код 31410901) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра, буд. 8; ідентифікаційний код 38347014) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 25.02.2021.

Суддя Я.В. Маринченко