ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/23/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

розглянувши заяву Скалатської міської ради №578 від 26.02.2021 (вх. номер 144 від 05.03.2021) про відвід судді Бурди Н.М. від розгляду справи №921/23/21

за позовом: Підволочиського районного споживчого товариства, вул. Зелена, 1, смт. Підволочиськ, Тернопільська область , 47800

до відповідачів:

1. Скалатської об`єднаної територіальної громади в особі Скалатської міської ради, вул. Грушевського, м. Скалат, Тернопільська область, 47851;

2. Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульв. Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01601

про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтв про право власності і державної реєстрації права власності

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходиться справа №921/23/21 за позовом Підволочиського районного споживчого товариства до відповідачів: Скалатської об`єднаної територіальної громади в особі Скалатської міської ради, Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", про:

1) визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Подільської сільської ради №39 від 26.11.2003р. "Про надання права власності на приміщення магазину, що знаходиться в с.Поділля по вул.Центральна,54";

2) визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності серії САА №756114 від 08.04.2004р. за Подільською сільською радою та серії САА №756115 від 08.04.2004р. за ВАТ "Укртелеком";

3) скасування державної реєстрації права власності Подільської сільської ради на 97/100 частини нежитлової будівлі магазину по вул.Центральна,54 с.Поділля, записи про яку здійснено в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.04.2004р. за реєстраційним номером майна №5423945 номер запису 01 в книзі 03 та державну реєстрацію права власності ПАТ "УКРТЕЛЕКОМ" на 3/100 частини нежитлової будівлі магазину по вул. Центральна, 54 с. Поділля, записи про яку здійснено в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.04.2004р. за реєстраційним номером майна №5423945 номер запису 01 в книзі 03 і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.04.2018р. за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 246.

Ухвалою суду від 29.01.2021 позовна заява була залишена судом без руху та встановлено позивачу спосіб і строк усунення недоліків позовної заяви (протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху) шляхом подання суду доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі (як за 5 позовних немайнових вимог в загальній сумі 11350 грн).

З огляду на усунення позивачем встановлених судом недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 21.08.2019 відкрито провадження у справі № 921/23/21 за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 11.03.2021 на 11:00год.

05.03.2021 відповідачем 1 - Скалатською міською радою, через канцелярію суду подано заяву №578 від 26.02.2021 (вх. номер 144 від 05.03.2021) про відвід судді Бурди Н.М. від розгляду справи №921/23/21, обґрунтовану тим, що 10-ти річний стаж роботи судді Бурди Н.М. в об`єднанні - Тернопільській обласній спілці споживчих товариств, куди входить і позивач - Підволочиське районне споживче товариство, викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності даної судді. Заявник зазначає, що наведену інформацію про трудову діяльність судді Бурди Надії Миколаївни одержано на офіційному сайті Господарського суду Тернопільської області.

Розглянувши заяву відповідача 1 про відвід судді, дослідивши мотиви, з яких його заявлено, та матеріали справи, суд вважає заяву необґрунтованою, виходячи з такого.

Гарантією об`єктивного та неупередженого вирішення спору є інститут відводу судді.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно з ч.2 ст.39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підстави для відводу, самовідводу судді встановлені статтями 35, 36 ГПК України.

За статтею 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 36 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року у справі № 16695/04 Газета Україна-Центр проти України).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Проте, посилання у заяві про відвід на існування підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України, слід визнати необґрунтованими, адже доводи викладені у заяві про відвід стосовно упередженого ставлення судді Бурди Н.М., пов`язаного з попередньою роботою, а саме перебуванням у трудових відносинах з 1982 по 1992 з юридичною особою - об`єднанням куди входить позивач, саме по собі не є безумовною підставою, яка викликає сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді під час розгляду цієї справи у розумінні статей 35, 36 ГПК України.

Заява про відвід не містить обґрунтування та доказів на підтвердження того, що суддя Бурда Н.М. має приватний інтерес, що пов`язаний з результатами вирішення цієї справи, або які б свідчили та/або могли свідчити про наявність можливого сумніву у заінтересованості у результаті розгляду справи №921/23/21 за участі колишнього роботодавця.

Також, суд звертає увагу, що в трудових правовідносинах суддя Бурда перебувала з 1982 по 1992 роки, тобто 29 років тому.

З урахуванням наведених обставин та вимог процесуального законодавства, суд вважає, що заява про відвід судді Бурди Н.М. у справі № 921/23/21 не містить посилання на обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, у зв`язку з чим визнає таку заяву про відвід необґрунтованою.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Беручи до уваги наведене та керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заявлений Скалатською міською радою відвід судді Бурди Н.М. від розгляду справи №921/23/21 (заява №578 від 26.02.2021) - визнати необґрунтованим.

2. Заяву Скалатської міської ради №578 від 26.02.2021 (вх. номер 144 від 05.03.2021) про відвід судді Бурди Н.М. від розгляду справи №921/23/21 передати до Відділу автоматизованого документообігу суду для визначення складу суду у відповідності до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Копію ухвали направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення усім учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 05.03.2021 відповідно до приписів ст.235 ГПК України та окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст.257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Н.М. Бурда