РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021Справа № 910/13927/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ципки А.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьюті Фрі Україна ЛТД"

про стягнення 1 251 509,70 грн.

Представники:

від позивача: Стасишина Т.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьюті Фрі Україна ЛТД» про стягнення 1550187,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за договором оренди нерухомого державного майна № 28/ОРДМ/2019/02/26/1 від 26.02.2019 щодо повної та своєчасної сплати орендної плати на рахунок балансоутримувача, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 1229756,00 грн, пеню у розмірі 254324,11 грн, 3% річних у розмірі 39725,34 грн та інфляційні втрати у розмірі 26381,60 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на ціну позову, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 20.10.2020.

15.10.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 20.10.2020 представники сторін не прибули, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 24.11.2020.

29.10.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.11.2020 електронною поштою до суду від відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

У підготовче засідання 24.11.2020 прибув представник позивача, представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 Господарського процесуального кодексу України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Ураховуючи заперечення позивача, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.12.2020.

14.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 909088,30 грн, пеню у розмірі 254813,30 грн, 3% річних у розмірі 47205,94 грн та інфляційні втрати у розмірі 40402,16 грн.

18.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 18.12.2020 прибув представник відповідача, представники позивача в підготовче засідання не прибули.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У підготовчому засіданні судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

У підготовчому засіданні 18.12.2020 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.02.2021.

У судове засідання 09.02.2021 прибули представники сторін.

Представник відповідача заявив клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні з метою подання доказів часткової оплати боргу.

Суд задовольнив клопотання відповідача та оголосив перерву в судовому засіданні до 16.02.2021.

16.02.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 16.02.2021 прибув представник позивача, представники відповідача в судове засідання не прибули.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні, оскільки, викладені в клопотанні обставини щодо неможливості прибуття в судове засідання представника відповідача не підтверджуються жодними доказами.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 16.02.2021, за відсутності представників відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 16.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьюті Фрі Україна ЛТД» (орендар) укладено Договір оренди нерухомого державного майна № 28/ОРДМ/2019/02/26/1 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 170,0 кв. м, які розташовані на третьому поверсі будівлі під літерою "Б-3"- новий аеровокзал ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168 та перебувають на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" (далі - балансоутримувач).

Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.10.2018 року і становить за незалежною оцінкою 5150405,00 грн (п`ять мільйонів сто п`ятдесят тисяч чотириста п`ять гривень 00 коп.) без ПДВ.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Договору майно передається в оренду з метою: 120,0 кв. м - розміщення магазину безмитної торгівлі; 50,0 кв. м - розміщення складу. Стан майна на момент укладення Договору визначається в акті приймання-передавання.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна (п. 2.1 Договору).

Пунктами 3.1-3.3 Договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) та за результатами конкурсу на право оренди майна, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2018 року 410100,00грн.

Розмір орендної плати за перший (повний) місяць оренди - лютий 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць грудень 2018 року на індекси інфляції за січень та лютий 2019 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщуються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні:

- 70% до державного бюджету на рахунок визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, а саме: Одержувач коштів - ГУК у Львівській обл./м.Львів/22080300, код ЄДРПОУ одержувача - 38008294, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, № рахунку - 3002 (код 22080300).

- 30% на рахунок балансоутримувача.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 26 лютого 2019 року по 25 січня 2022 року.

Дослідивши зміст Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" законодавство України про оренду державного та комунального майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, складається з цього Закону, інших законодавчих актів.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, 26.02.2019 на виконання Договору оренди № 28/ОРДМ/2019/02/26/1 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 170,0 кв. м, які розташовані на третьому поверсі будівлі під літерою "Б-3"- новий аеровокзал ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168 та перебувають на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького". Зазначене підтверджується Актом приймання-передачі нерухомого державного майна від 26.02.2019, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками.

Відповідно до Розрахунку плати за перший (базовий) місяць оренди держаного нерухомого майна, орендна плата за базовий місяць оренди (грудень 2018 року) становить 75093,56 грн без ПДВ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за договором оренди нерухомого державного майна № 28/ОРДМ/2019/02/26/1 від 26.02.2019 щодо повної та своєчасної сплати орендної плати на рахунок балансоутримувача, у зв`язку з чим позивач (ураховуючи заяву про зменшення позовних вимог) просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 909088,30 грн, пеню у розмірі 254813,30 грн, 3% річних у розмірі 47205,94 грн та інфляційні втрати у розмірі 40402,16 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що провадження у справі щодо позовних вимог позивача в частині стягнення 487151,90 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, а в іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом, 26.02.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьюті Фрі Україна ЛТД» укладено Договір оренди нерухомого державного майна № 28/ОРДМ/2019/02/26/1, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 170,0 кв. м, які розташовані на третьому поверсі будівлі під літерою "Б-3"- новий аеровокзал ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168 та перебувають на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" (далі - балансоутримувач).

Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.10.2018 року і становить за незалежною оцінкою 5150405,00 грн (п`ять мільйонів сто п`ятдесят тисяч чотириста п`ять гривень 00 коп.) без ПДВ.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Договору майно передається в оренду з метою: 120,0 кв. м - розміщення магазину безмитної торгівлі; 50,0 кв. м - розміщення складу. Стан майна на момент укладення Договору визначається в акті приймання-передавання.

Судом було встановлено, що на виконання умов Договору оренди № 28/ОРДМ/2019/02/26/1 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 170,0 кв. м, які розташовані на третьому поверсі будівлі під літерою "Б-3"- новий аеровокзал ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168 та перебувають на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького". Зазначене підтверджується Актом приймання-передачі нерухомого державного майна від 26.02.2019, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Як встановлено судом, згідно з п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні:

- 70% до державного бюджету на рахунок визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, а саме: Одержувач коштів - ГУК у Львівській обл./м.Львів/22080300, код ЄДРПОУ одержувача - 38008294, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, № рахунку - 3002 (код 22080300).

- 30% на рахунок балансоутримувача.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що строк здійснення оплати відповідачем орендної плати за період з березня 2019 року по березень 2020 року є таким, що настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості відповідача по сплаті орендної плати за Договором оренди підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, разом з тим, після відкриття провадження у справі, відповідачем подано до суду докази часткової оплати боргу, зокрема, платіжні доручення № 755 від 14.12.2020, 750 від 14.12.2020, 196 від 16.12.2020, 37 від 16.12.2020, 239 від 29.12.2020, 53 від 29.12.2020, 768 від 19.01.2021, 258 від 19.01.2021, 20 від 19.01.2021, 769 від 19.01.2021, 802 від 26.01.2021, 31 від 26.01.2021 на загальну суму 487151,90 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

З огляду на викладене, у зв`язку зі сплатою відповідачем боргу у розмірі 487151,90 грн після відкриття провадження у даній справі, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі № 910/13927/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьюті Фрі Україна ЛТД» 487151,90 грн основного боргу.

Разом з тим, доказів сплати основного боргу у розмірі 421936,40 грн (909088,30 грн - 487151,90 грн) матеріали справи не містять, відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 421936,40 грн.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо того, що ним не здійснювалася господарська діяльність в орендованих приміщеннях через впровадження на території України карантину, оскільки, постановою Кабінету Міністрів України № 211 карантин було встановлено з 12.03.2020, а період щодо якого заявлено позовні вимоги зі стягнення основного боргу до періоду дії карантинних заходів не входить.

Поряд з цим, позивачем заявлено до стягнення 254813,30 грн пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.7 Договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати.

Перевіривши розрахунок пені за прострочення оплати (що міститься в заяві про зменшення розміру позовних вимог), з урахуванням встановленого у Договорі строку оплати, кінцевої дати нарахування, зазначеної у розрахунку позивача та встановлених законом обмежень щодо розміру пені та строку нарахування, суд зазначає, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 254813,30 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню повністю.

При цьому, суд зазначає, що твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України, для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені за період з березня 2019 року по лютий 2020 року є необґрунтованим, оскільки, відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 40402,16 грн та 3% річних у розмірі 47205,94 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що він є обґрунтованим, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 47205,94 грн 3% річних та 40402,16 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Разом з тим, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, суд зазначає, що позивач має право повернути сплачену ним суму судового збору за розгляд позовних вимог, провадження щодо яких підлягає закриттю, подавши до суду відповідне клопотання.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьюті Фрі Україна ЛТД" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 15; ідентифікаційний код: 23161898) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (79000, м. Львів, Аеропорт ЦА; ідентифікаційний код: 33073442) основний борг у розмірі 421936 (чотириста двадцять одну тисячу дев`ятсот тридцять шість) грн 40 коп., пеню у розмірі 254813 (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн 30 коп., 3% річних у розмірі 47205 (сорок сім тисяч двісті п`ять) грн 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 40402 (сорок тисяч чотириста дві) грн 16 коп. та судовий збір у розмірі 11465 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн 37 коп.

3. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 487151 (чотириста вісімдесят сім тисяч сто п`ятдесят одна) грн 90 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.02.2021

Суддя Ю.В. Картавцева