ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 рокуСправа № 912/3846/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Кравченка О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3846/20

за позовом: Керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, 27100, Кіровоградська область. м. Новоукраїнка, вул. Гагаріна, 7 в інтересах держави в особі Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, 27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Шевченка, 132

до: Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія", 27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110

та до: Комунального закладу "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, 27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110

про визнання недійсним договору

Представники сторін:

від прокуратури - Топонар Н.С., посвідчення №058769 від 17.12.20;

від позивача - участі не брали;

від відповідача 1 - участі не брали;

від відповідача 2 - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керівник Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області (далі -Прокурор) в особі Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області (далі - Добровеличківська селищна рада, позивач) звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги до Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія" (далі - КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія", відповідач 1) та до Комунального закладу "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області (далі - КЗ "Добровеличківська школа мистецтв", відповідач 2) про наступне:

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна від 03.01.2019 №5, укладений між КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" та КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія";

- зобов`язати КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" звільнити індивідуально визначене нерухоме майно - нежитлове приміщення 56,6 кв.м, розміщене за адресою: вул. Незалежності, 110 смт Добровеличківка Кіровоградської області, що знаходиться на першому поверсі адміністративної будівлі, та повернути його КЗ "Добровеличківська школа мистецтв", шляхом підписання акту прийому-передачі, з покладенням на відповідачів судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор послався на те, що спірний договір оренди нерухомого майна від 03.01.2019 №5, укладено з порушенням вимог Законів України "Про освіту" та "Про оренду державного та комунального майна", що є підставою для визнання його недійсним та повернення орендованого майна.

Ухвалою від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 912/3846/20 за правилами загального позовного провадження; у справі призначено підготовче засідання; учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи.

14.01.2021 на електронну адресу суду (15.01.2021 поштою) надійшов відзив на позовну заяву Комунального закладу "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області № 79 від 13.01.2021, за змістом якого останній просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору. У поданому відзиві відповідач 2 зазначає, що станом на 04.01.2021 дію спірного договору № 5 від 03.01.2019 між КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" (Орендодавець) та КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" (Орендар) припинено, відповідно до вимог чинного законодавства 04.01.2021 між КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" та КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" підписано акт прийому - передачі до договору оренди нежитлових приміщень, про що позивача повідомлено листом селищної ради № 03-35/4/1 від 05.01.2021.

20.01.2021 суд розпочав підготовче провадження.

Протокольною ухвалою від 20.01.2021 на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні до 01.02.2021 о 10:15 год.

20.01.2021 Новоукраїнською місцевою прокуратурою Кіровоградської області надіслано на адресу суду клопотання про часткове закриття провадження у справі від 19.01.2021 № 12.33-62-323вих21 (вх. №202/2021), відповідно до якого просить закрити провадження у справі №912/3846/20 за позовом Керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, в інтересах держави, в особі Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області до Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія" та до Комунального закладу "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області в частині про звільнення індивідуально визначеного нерухомого майна та повернення його Комунальному закладу "Добровеличківська школа мистецтв"; повернути на користь Кіровоградської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 487,00 грн, сплачений за пред`явлення відповідної вимоги до суду; вимогу про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 03.01.2019 №5, укладений між КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" та КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" задовольнити.

В клопотанні прокурор зазначає, що до Новоукраїнської місцевої прокуратури надійшов лист від Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області за № 03-35/4/1 від 05.01.2021 (додається до клопотання), в якому повідомлено про усунення порушень законодавства, а саме те, що 04.01.2021 дію договору № 5 від 03.01.2019 між КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" та КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" припинено, а приміщення повернуто шляхом складання акту приймання - передачі, тому Прокурор зазначає, що з урахуванням того, що спірне приміщення повернуто власнику, предмет спору у цій частині у даній справі відсутній.

01.02.2021 суд продовжив підготовче засідання, в якому постановлено ухвалу про закриття провадження у справі № 912/3846/20 в частині зобов`язання КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" звільнити індивідуально визначене нерухоме майно - нежитлове приміщення 56,6 кв.м, розміщене за адресою: вул. Незалежності, 110 смт Добровеличківка Кіровоградської області, що знаходиться на першому поверсі адміністративної будівлі, та повернення його КЗ "Добровеличківська школа мистецтв", шляхом підписання акту прийому-передачі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору в цій частині; повернуто зі спеціального фонду Державного бюджету 11 410,00 грн судового збору, сплаченого згідно платіжних доручень № 1720 від 02.10.2020 та № 2351 від 16.12.2020.

Крім того, даною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу №912/3846/20 до судового розгляду по суті на 25.02.2021.

25.02.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому прийняв участь Прокурор.

Представники позивача та відповідачів 1, 2 в судове засідання 25.02.2021 не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка в засідання суду обов`язковою не визнавалась, та є правом, а не обов`язком учасників справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без уповноважених представників позивача та відповідачів за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення, які наведено в обґрунтування підстав позову, суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі, та подані на їх підтвердження докази.

03.01.2019 між Комунальним закладом "Добровеличківська школа мистецтв" (Орендодавець та є Балансоутримувачем майна) та Комунальною установою "Добровеличківська централізована бухгалтерія" (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень спільної власності територіальних громад сіл, селищі та міста Добровеличківського району №5 (далі - Договір) (а.с. 21-27).

За умовами Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (об`єкт оренди), що знаходиться на балансі КУ "Добровеличківська школа мистецтв" (п. 1 Договору).

Також у вказаному пункті зазначається, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення площею 56,6 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі адміністративної будівлі спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району за адресою: смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110.

Вартість об`єкта оренди за даними бухгалтерського обліку станом на 01.01.2019 становить 12 901,00 грн.

Пунктом 2 Договору передбачено, що об`єкт оренди Орендар буде використовувати для розміщення Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія".

Пунктом 4 Договору визначено термін договору оренди на один рік з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

В п. 5.1 Договору сторонами погоджено, що розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладенні цього Договору Методики розрахунку, пропорції розподілу та порядок використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району, затвердженої рішенням районної ради від 18.07.2014 №356 та складає 56,60 грн у місяць.

Договір підписано повноважними представника сторін та скріплено печатками.

03.01.2019 згідно акта приймання-передачі №1 нежитлове приміщення за Договором передано Орендарю (а.с. 28).

Як зазначалось вище, станом на 04.01.2021 дію договору оренди № 5 від 03.01.2019 припинено та відповідно до вимог чинного законодавства 04.01.2021 між КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" та КУ "Добровеличківська централізована бухгалтерія" підписано акт прийому - передачі до договору оренди нежитлових приміщень та спірне приміщення передано Орендодавцю (а.с. 137).

Проте, на думку Прокурора, договір оренди № 5 від 03.01.2019 укладено з порушенням законодавства про освіту, у зв`язку із чим відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 207 Господарського кодексу України підлягає визнанню недійсним.

У зв`язку з викладеним Прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, які застосовано судом та мотивовано оцінка доказів.

Згідно п.3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор, серед іншого, звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній, чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У відповідності до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України №3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 08.04.1999р. прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

В зазначеному рішенні вказано, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В обґрунтування порушення інтересів держави Прокурор посилається на те, що суб`єктом владних повноважень - органом місцевого самоврядування не було вжито заходів щодо повернення незаконно наданого у користування комунального майна, керівник Новоукраїнської місцевої прокуратури представляє інтереси держави в суді, так як суб`єкт владних повноважень не належним чином здійснює цей захист.

Враховуючи викладене, даний позов прокурором заявлено на захист інтересів держави, в особі позивача оскільки правовідносини, пов`язані з наданням у користування на умовах оренди нерухомого майна комунальної власності, становлять суспільний та публічний інтерес, а незаконність дій органу місцевого самоврядування, на підставі яких майно комунальної власності передано у користування, такому суспільному інтересу не відповідає.

Приписами ст. 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" державну політику у сфері оренди здійснюють Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

З підстав викладеного господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення Прокурора у даній справі з позовом в інтересах держави в особі Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та наявність підстав для представництва інтересів останньої.

Стосовно суті позовних вимог суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про освіту" освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про освіту" невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Статтею 14 Закону України "Про освіту" визначено, що метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Укладений сторонами договір №621 від 21.05.2018 року за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Комунальний заклад "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області згідно Статуту є комунальним закладом початкової спеціалізованої мистецької освіти, що фінансується за рахунок бюджетних, плати за навчання учнів, а також за рахунок додаткових джерел фінансування не заборонених законодавством (п. 1.3., 6,2. Статуту).

Згідно з п. 1.7. Статуту засновником КЗ "Добровеличківська школа мистецтв" є Добровеличківська селищна рада.

Частиною 2 статті 79 Закону України "Про освіту" (у редакції дійсній на час укладення оспорюваного договору оренди) визначено:

« 1. Джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути:

державний бюджет;

місцеві бюджети;

плата за надання освітніх та інших послуг відповідно до укладених договорів;

плата за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані на замовлення підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб;

доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання;

гранти вітчизняних і міжнародних організацій;

дивіденди від цінних паперів, відсотки від депозитів і розміщення коштів спеціального фонду на поточних рахунках банків державного сектору;

добровільні внески у вигляді коштів, матеріальних цінностей, нематеріальних активів, одержаних від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб;

інші джерела, не заборонені законодавством.».

Відповідно до п.п. 2 п. 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форм власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010р., до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Як визначено у п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу (ДСанПіН 5.5.2.008-01), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001р. № 63, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється. Дані норми розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форми власності та підпорядкованості.

Частиною 1 статті 80 ЗУ "Про освіту" встановлено:

« 1. До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать:

нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо;

майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав;

інші активи, передбачені законодавством.».

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 ЗУ "Про освіту" об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням.

Отже, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, за цільовим освітнім призначенням, в тому числі на умовах оренди.

Системний аналіз наведених вище норм та норм Закону України "Про освіту" дає підстави дійти висновку про те, що законодавством передбачено та допускається можливість отримання навчальними закладами додаткового джерела фінансування з надання платних послуг внаслідок здавання в оренду належного майна (яке тимчасово не використовується) виключно за умови, що об`єкт оренди використовується за цільовим призначенням, тобто для навчально-виховного процесу.

Зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства, об`єкт освіти це не лише навчальний заклад, а й будівлі (окремі їх частини, приміщення), споруди, землі, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності, а тому передача будь-яких приміщень закладів освіти в оренду суб`єктам господарювання для провадження діяльності, не пов`язаної з наданням освітніх послуг, прямо заборонена законом.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності орендаря - Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія" є: діяльність у сфері бухгалтерського обліку і аудиту, консультування з питань оподаткування (а.с.38).

Таким чином, діяльність відповідача 2 жодним чином не пов`язана із навчально-виховним процесом та освітньою діяльністю.

Як було вказано вище, приміщення, якє є предметом оспорюваного договору, передано відповідачем 2 відповідачу 1 в оренду під розміщення Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія".

Тобто, нерухоме майно закладу освіти передано для використання не за освітним призначенням, а для здійснення господарської (підприємницької) діяльності з надання послуг, що суперечить вимогам Закону України "Про освіту".

Крім того, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об`єктами оренди, зокрема, об`єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна"» (крім пам`яток культурної спадщини, нерухомих об`єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників).

Пунктом «б» частини 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) встановлено, що приватизації не підлягають об`єкти освіти, що фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, відповідно до положень вказаних Законів, станом на дату укладення оспорюваного договору (03.01.2019), не могли бути об`єктами оренди об`єкти освіти (та не можуть бути на момент розгляду справи), що фінансуються з державного бюджету, в тому числі і нежитлове приміщення, які є предметом оспорюваного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Також суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 394/301/19, відповідно до якого розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що Договір оренди нерухомого майна № 5 від 03.01.2019, що належить до комунальної власності укладено відповідачами 1 та 2 усупереч вищевказаним положенням Закону України "Про освіту", позовні вимоги Прокурора про визнання вказаного Договору недійсним, підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цієї норми процесуального закону та того, що спір виник внаслідок неправомірних дій обох відповідачів, судовий збір в розмірі 2 102,00 грн, сплачений за подачу позову, покладається на відповідачів порівну.

Інших судових витрат сторонами не заявлено.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна від 03.01.2019 №5, укладений між Комунальним закладом "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області (27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110, ідентифікаційний код 02223052) та Комунальною установою "Добровеличківська централізована бухгалтерія" (27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110, ідентифікаційний код 42420901).

Стягнути з Комунального закладу "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області (27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110, ідентифікаційний код 02223052) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (вул. В. Пермська, 4, м. Кропивницький, 25009) на р/р UA0004600 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, код ЄДР 02910025) 1 051,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунальної установи "Добровеличківська централізована бухгалтерія" (27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110, ідентифікаційний код 42420901) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (вул. В. Пермська, 4, м. Кропивницький, 25009) на р/р UA0004600 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, код ЄДР 02910025) 1 051,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені примірники рішення направити Керівнику Новоукраїнської місцевої прокуратури за адресою: 27100, Кіровоградська область. м. Новоукраїнка, вул. Гагаріна, 7; Добровеличківській селищній раді Кіровоградської області за адресою: 27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Шевченка, 132; Комунальній установі "Добровеличківська централізована бухгалтерія" за адресою: 27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110; Комунальному закладу "Добровеличківська школа мистецтв" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області за адресою: 27000, Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Незалежності, 110.

Повне рішення складено 05.03.2021.

Суддя В.В.Тимошевська