ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 березня 2021 року м. ХарківСправа № 922/4001/20
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

в межах підготовчого провадження, розглянувши заяву про зміну предмета та уточнення підстав позову (вх. № 4808 від 01 березня 2021 року), у справі

за позовом База виробничо-технологічної комплектації Національно гвардії України, місто Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Будярмарок", місто Харків,

про стягнення 110 844,06 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження перебуває справа № 922/4001/20.

01 березня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява (вх. № 4808 від 01 березня 2021 року) про зміну предмета позову та уточнення підстав позову, в якій останній просив суд визнати недійсним договір № 115 від 08 грудня 2015 року, а також акти виконаних робіт до нього, в частині сплати за ним грошових коштів із завищенням внаслідок неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок в сумі 110 844,06 грн. та стягнути надміру (зайво, безпідставно) сплачені за договором № 115 від 08 грудня 2015 року грошові кошти в сумі 110 844,06 грн.

01 березня 2021 року до правоохоронних органів надійшло повідомлення про замінування господарського суду Харківської області. Враховуючи, що представники позивача прибули в судове засідання, судове засідання 01 березня 2021 року відбулось. Втім, враховуючи, що робота канцелярія суду припинилась на час проведення дій з розмінування приміщення суду, заява, подана в порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу України, розглядається судом поза судовим засіданням.

Суд, розглянувши матеріали справи, ретельно вивчивши заяву позивачу про зміну предмета позову та уточнення підстав позову, вважає за необхідне повернути дану заяву позивачеві зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Главою 1 розділу III ГПК України, яка має загальну назву "Письмові заяви учасників справи", виокремлено два види заяв учасників справи: (1) заяви по суті справи, (2) заяви з процесуальних питань. Одночасно стаття 161 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік заяв по суті справи, якими є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

За матеріалами справи встановлено, що позивач, реалізуючи в повній мірі право на захист, надане Конституцією України, звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Будярмарок", про визнання наявності права на стягнення надміру (зайво) сплачених сум коштів за договором від 08 грудня 2015 року № 115 та про стягнення надміру сплачених коштів в сумі 110 844,06 грн.

Надалі, з посиланням на частину 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач скерував до суду заяву про зміну предмета позову у та уточнення підстав позову, в якій просив розглядати справу з наступними позовними вимогами: визнати недійсним договір № 115 від 08 грудня 2015 року, а також акти виконаних робіт до нього, в частині сплати за ним грошових коштів із завищенням внаслідок неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок в сумі 110 844,06 грн. та стягнути надміру (зайво, безпідставно) сплачені за договором № 115 від 08 грудня 2015 року грошові кошти в сумі 110 844,06 грн.

Тобто, на думку позивача вище вказана заяв є заявою про зміну предмета позову та уточненням підстав позову, які були викладені у позовній заяві.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач, до закінчення підготовчого засідання, вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Водночас, до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач у справі, що розглядається за правилами загального позовного провадження, вправі, до закінчення підготовчого засідання, змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Отже, оскільки збільшити або зменшити розмір позовних вимог є можливим виключно за майновими вимогами, а предметом даного провадження є немайнові вимоги позивача до відповідачів, відповідно заява класифікується до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Тому в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов. Саме у зв`язку із цим законодавцем закріплено альтернативну зміну предмета або підстав позову. При цьому, норми діючої редакції процесуального кодексу не передбачають подання заяв про уточнення підстав позову.

Проаналізувавши вище вказану заяву про зміну предмета позову та уточнення підстав позову, судом встановлено, що позивачем у даній заяві визначено нову (додаткову) позовну вимогу, яка не була викладена у позові, а саме: визнати недійсним договір № 115 від 08 грудня 2015 року, а також акти виконаних робіт до нього, в частині сплати за ним грошових коштів із завищенням внаслідок неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок в сумі 110 844,06 грн., тобто подана позивачем заява за своєю суттю не є заявою про зміну предмету позову та уточненням підстав позову, як зазначає позивач, оскільки не призводить до зміни первісних позовних вимог, а є новим позовом (новою позовною вимогою, заявленою позивачем).

В даному випадку, звертаючись із заявою про зміну предмета позов, позивач зберіг одну первісну вимогу (стягнути надміру (зайво, безпідставно) сплачені за договором № 115 від 08 грудня 2015 року грошові кошти в сумі 110 844,06 грн.), що не є зміною останніх, у розумінні частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, а фактично доповнив свою позовну заяву новою позовною вимогою (визнати недійсним договір № 115 від 08 грудня 2015 року, а також акти виконаних робіт до нього, в частині сплати за ним грошових коштів із завищенням внаслідок неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок в сумі 110 844,06 грн.). При цьому, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено права позивача на подання заяв про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог. У разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, розцінює її як: подання іншого (ще одного) позову чи об`єднання позовних вимог.

Дійсно, частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України позивачу надано право об`єднати пов`язані між собою вимоги, однак дане право позивач вправі реалізувати лише в самій позовній заяві. Подальше доповнення позовних вимог новими, хоча і пов`язаними з первісно заявленими позовними вимогами зі збереженням первісного предмету позову, процесуальним законодавством не передбачено в принципі, про що зазначає стаття 46 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач не скористався своїм правом щодо об`єднання вимог у заяві по суті справи (позовна заява).

На підставі наведеного, враховуючи, що заява позивача про зміну предмета позову та уточнення підстав позову, містить у собі прохання про розгляд судом нової позовної вимоги, яка фактично є іншим позовом, що не узгоджується із імперативними приписами статті 46 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає правових підстав для прийняття вище вказаної заяви позивача до розгляду та повертає її заявнику. Подальший розгляд цієї справи буде здійснюватися виключно в межах вимог, викладених у позовній заяві, без урахування заяви за вх. № 4808 від 01 березня 2021 року.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або у такою мірою, щоб сама суть права була порушена (Cordova v. Italy (no. 1)), заява № 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I та повторення відповідних принципів у рішенні від 21 вересня 1994 у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A № 294-B).

Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку для ефективного захисту свого права, яке вважає порушеним.

Керуючись статтями 46, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву про зміну предмета та уточнення підстав позову (вх. № 4808 від 01 березня 2021 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду до статей 255-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 02 березня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко