СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. Справа №905/2030/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Склярук О.І.,

при секретарі судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

від кредитора ПП «Украинский продукт» - Білан О.С., свідоцтво серія ЗР №21/1471 від 01.06.2018, довіреність №б/н від 22.01.2020,

від кредитора ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - Сухачов О.О., довіреність №010-00/2421 від 07.06.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Украинский продукт» (вх.№176Д від 12.01.2021) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.12.2020 у справі №905/2030/19 (м. Харків, суддя Чорненька І.К.),

за заявою кредитора (заявника) Приватного підприємства «Маріната», м. Дніпро,

до боржника Приватного акціонерного товариства «Геркулес», м. Краматорськ,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

02.12.2020 Господарським судом Донецької області від 02.12.2020 у справі №905/2030/19 ухвалено:

1) Визнати кредиторами, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Геркулес» ():

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Лавіос» на суму 359671728,50 грн. - четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Галамет» на суму 231750296,50 грн. четверта черга, 3842,00 грн. перша черга;

- Приватне підприємство «Украинський продукт» на суму 89 355 603,45 грн. четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургія» на суму 15000000,00грн. четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь» на суму 41355152,02 грн. четверта черга, 3842,00 грн. перша черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш продукт плюс» на суму 9278243,56 грн. четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на суму 291875252,41 грн. - четверта черга, 3842,00 грн. перша черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Стіл Трейдінг» на суму 38770349,04 грн. - четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга;

- Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» на суму 29129526,66грн. - четверта черга, 3842,00 грн. перша черга;

- Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» на суму 25460298,70 грн. четверта черга, 3842,00 грн. - перша черга;

- Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 298312041,46 грн. четверта черга, 3842,00 грн. перша черга;

Окремо до реєстру вимог кредиторів підлягає включенню у шосту чергу пеня та штрафні санкції:

- Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на суму 1893338,61 грн.

Окремо до реєстру вимог кредиторів включити вимоги кредитора, які забезпечені заставою майна боржника:

- Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 62776613,73 грн.

2) Розпоряднику майна внести до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Геркулес» () вимоги ініціюючого кредитора, на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 12.12.2019:

- Приватне підприємство «Маріната» на суму 3420000,00 грн. четверта черга; 19210,00 грн. перша черга.

3) Розпоряднику майна внести до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Геркулес» () кредиторів, на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 29.09.2020:

- Приватне підприємство «Маріната» на суму 232438,48 грн. четверта черга, 3842,00 грн. перша черга.

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» на суму 1308037,49 грн. четверта черга, 3842,00 грн. перша черга.

4) Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» у визнанні кредитором боржника на суму 140843190,80 грн. та 3842,00 грн.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лавіос» у визнанні кредитором боржника на суму 78619564,80 грн.

Відмовити Товариство з обмеженою відповідальністю «Галамет» у визнанні кредитором боржника на суму 143511004,99 грн.

Відмовити Приватне підприємство «Український продукт» у визнанні кредитором боржника на суму 13831757,79 грн.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Металургія» у визнанні кредитором боржника на суму 310739, 73грн.

Відмовити Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» у визнанні кредитором боржника на суму 155481803,42 грн.

Відмовити Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» у визнанні кредитором боржника на суму 10934357,28 грн.

Відмовити Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» у визнанні кредитором боржника на суму 226406262,82 грн.

5) Вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника підлягають погашенню за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Призначити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 11.12.2020.

Збори кредиторів та комітет кредитор розпоряднику майна провести відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства.

Розпоряднику майна надати суду:

- протокол загальних зборів кредиторів на якому обраний комітет кредиторів;

- протокол зборів кредиторів, на якому вирішене питання щодо подальшої процедури банкрутства по справі;

- аналіз фінансово-господарської діяльності боржника.

Призначити дату підсумкового засідання суду на 27.01.2021 о 12:30 год., каб. 320. Викликати у підсумкове засідання комітет кредиторів, боржника та розпорядника майна.

15.12.2020 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Приватного підприємства «Украинский продукт» б/н б/д (вх.№23868/20) про повернення оригіналів документів, а саме векселів: АА№2513632, АА№2513633, АА№2513634, АА№2513635, які були долучені до матеріалів справи, посилаючись на приписи ч.2 ст. 92 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.12.2020 відмовлено в задоволенні заяви Приватного підприємства «Украинский продукт» б/н б/д (вх.№23868/20) про повернення оригіналів векселів АА№2513632, АА№2513633, АА№2513634, АА№2513635.

Приватне підприємство «Украинский продукт» з вказаною ухвалою суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.12.2020, якою було відмовлено в задоволенні заяви ПП «Украинский продукт» про повернення оригіналів векселів»; винести нову ухвалу, якою повернути ПП «Украинский продукт» оригінали письмових доказів, а саме: вексель АА№2513632 від 30.12.2015, АА№2513633 від 30.12.2015, АА№2513634 від 30.12.2015, АА№2513635 від 30.12.2015.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт вказує на наступне:

- право на апеляційне оскарження обґрунтовує положеннями ст.8 та п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, практикою Європейського суду з прав людини; зважаючи на те, що ухвалою суду першої інстанції прямо порушено припис ч.2 ст.91 ГПК України щодо повернення оригіналів документів, порушено право власності на цінний папір, який є самостійним об`єктом права, беручи до уваги приписи ст.129 Конституції України щодо гарантування апеляційного оскарження, вважає правомірним звернення до суду з апеляційною скаргою;

- зважаючи на дослідження оригіналів векселів в судовому засіданні та набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду кредиторських вимог, є в наявності обидві самостійні підстави для повернення оригіналів векселів їх власнику; жоден припис законодавства не передбачає зберігання оригіналів доказів в матеріалах справи;

- ПрАТ «Геркулес», до якого було пред`явлено вимоги за векселями, є авалістом (поручителем), а не основним боржником, а отже ПП «Украинский продукт» фактично позбавлене свого права звернутись із вимогами до основного боржника за векселями ПАТ «Донецький міський молочний завод №2», у зв`язку з відсутністю оригіналів векселів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Украинский продукт» залишено без руху з підстави ненадання доказів відправлення копії апеляційної скарги боржнику та розпоряднику майна; доказів сплати судового збору. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Повідомлено апелянта про можливість подати заяву про усунення недоліків у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Повідомлено апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

В строк, встановлений судом, від апелянта надійшла заява (вх.№1094 від 27.01.2021) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 18.01.2021. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у належному розмірі та докази направлення копії апеляційної скарги кредиторам у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Украинский продукт» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.12.2020 у справі №905/2030/19. Встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Призначено справу до розгляду на 23.02.2021 об 11:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 23.02.2021 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник кредитора залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Стосовно права на апеляційне оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про повернення оригіналів векселів, колегія суддів зазначає наступне.

Оскарження судових рішень у справах про банкрутство регулюють два основних нормативних акти: Господарський процесуальний кодекс України та Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (перше речення абзацу десятого пункту 9 мотивувальної частини рішення суду від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи (абзац вісімнадцятий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019).

Конституційний принцип забезпечення права на судовий захист перебуває у нерозривному зв`язку з основними засадами судочинства щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У частині другій зазначеної статті вказано, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права (рішення ЄСПЛ у справі «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також зазначає, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення ЄСПЛ у справі «Зубац проти Хорватії» від 05.04.2018).

Стаття 255 ГПК України не містить прямої заборони на оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про повернення оригіналів доказів, тоді як частиною другою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства не визначено конкретного переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За наведеного можливість апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання (заяви) про відмову у поверненні оригіналів доказів, узгоджується зі справедливістю як складовою принципу верховенства права, у тому числі права доступу до правосуддя та визначеними в частині третій статті 129 Конституції України основними засадами судочинства.

Стосовно повернення оригіналів векселів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аналіз статей 177, 178, 194, 197 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що цінні папери є об`єктами цивільних прав, які можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї до іншої особи в порядку правонаступництва або іншим чином; цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) та особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. До особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером).

В Україні у цивільному обороті є кілька груп цінних паперів, зокрема, боргові цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов`язання, до яких відносяться векселі (підпункт «д» пункту 2 частини 5 статті 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»).

Отже, вексель, як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справу про банкрутство боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем, такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов`язком боржника як особи, якій пред`явлено вимогу за векселем. Зазначене узгоджується з роз`ясненнями пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів» №5 від 08.06.2007.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України 08.06.2007 за №5 роз`яснено, що підставою для заявлення вимоги до прямого боржника, яким є векселедавець простого векселя, є сам вексель, що знаходиться у кредитора (векселедержателя).

Водночас, при розгляді справ, пов`язаних з обігом простих векселів, судам у судовому засіданні слід досліджувати оригінали цих цінних паперів, зважаючи на їх правову природу та обов`язковість реквізитів; встановлення судами обставин ненадання кредитором оригіналу векселя, як доказу заборгованості боржника перед кредитором, є підставою для відмови у визнанні спірних вимог як таких, що не підтверджені належними доказами у справі. Такі висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 01.08.2019 у справі №914/2441/15 (пункт 42) та у постанові від 26.04.2018 у справі №904/5299/17 (пункти 21, 22), від яких колегія суддів Верховного Суду не вбачає за необхідне відступати при розгляді спірних кредиторських вимог у справі №910/772/19.

Отже, зважаючи на усталену судову практику розгляду вимог кредиторів, які ґрунтуються на зобов`язаннях боржника сплатити певну суму грошових коштів на підставі простого векселя, як боргового цінного паперу, обов`язком кредитора, який звертається з кредиторськими вимогами до боржника, є надання господарському суду оригіналу простого векселя, який в силу приписів статей 73, 77, 91 ГПК України є допустимим доказом дійсності грошових вимог кредитора-векселедержателя, і такий цінний папір в оригіналі залучається судом до матеріалів справи та зберігається в матеріалах справи відповідно до вимог частини 1 статті 92 ГПК України, оскільки вексель є об`єктом цивільного обороту та може бути в подальшому відчужений векселедержателем на користь третіх осіб шляхом вчинення індосаментів.

Такі висновки зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 17.10.2019 у справі №910/772/19.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з визнанням ПП «Украинский продукт» кредитором боржника на суму боргу 89355603,45 грн за простими векселями АА№2513632, АА№2513633, АА№2513634, АА№2513635, оригінали даних векселів підлягають зберіганню в матеріалах справи №905/2030/19 відповідно до вимог ч.1 ст.92 ГПК України.

Посилання апелянта на дослідження судом оригіналів векселів у судовому засіданні не свідчать про настання обставин для повернення вказаних доказів. Усталена судова практика розгляду вимог кредиторів, які ґрунтуються на зобов`язаннях боржника сплатити певну суму грошових коштів на підставі простого векселя, як боргового цінного паперу вказує на те, що лише огляд судом векселів не є достатнім, оскільки вексель є об`єктом цивільного обороту та в подальшому може бути відчужений; крім того не залучення векселів до матеріалів справи є порушенням приписів ГПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Донецької області від 22.12.2020 у справі №905/2030/19 без змін.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Украинский продукт» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.12.2020 у справі №905/2030/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.02.2021.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук