ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Справа № 915/1596/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін

справу № 915/1596/20

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України,

Русанівський б-р, 8, м. Київ, 02154;

адреса для листування: а/с 272, Київ-2, 02002;

до військової частини НОМЕР_1 ,

просп. Героїв Сталінграда, 60, м. Миколаїв, 54030;

про стягнення грошових коштів у сумі 20285 грн. 73 коп.

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБ України) звернулося з позовом про стягнення з військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч НОМЕР_1 ) у порядку регресу грошових коштів у загальній сумі 20285 грн. 73 коп., із якої: 18535 грн. 73 коп. сума сплаченого відшкодування; 1750 грн. сума сплачених витрат на встановлення розміру збитків та збір документів, ? з посиланням на те, що МТСБ України виплачено зазначену суму у вигляді страхового відшкодування потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.12.2019 на перехресті вул. Пушкінської та вул. Нікольської у м. Миколаєві з вини працівника В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який керував автомобілем МАЗ 6317, державний знак НОМЕР_2 , не забезпеченим полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

МТСБ України також просить суд про стягнення з В/Ч НОМЕР_1 грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 30.12.2020 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача, належним чином повідомленого про відкриття провадження в даній справі, що підтверджується підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 30.12.2020, відзив на позовну заяву не надійшов.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч .5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 12.03.2020 у справі № 490/86/20 встановлено, що 23.12.2019 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 , військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом МАЗ 6317, номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись на перехресті вул. Пушкінської та вул. Нікольської в м. Миколаєві, при перестроюванні з лівої смуги для руху в праву смугу не надав дорогу транспортному засобу Nissan Teana, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися водій ОСОБА_1 , в результаті чого відбулось зіткнення.

Цією ж постановою визнано громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.ч. 4, 6 ст. 75 ГПК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає викладені вище обставини, встановлені постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2020 у справі № 490/86/20, ? такими, що не підлягають доведенню, а в частині, визначеній ч. 6 ст. 75 ГПК України, ? такими, що є обов`язковими для господарського суду.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, транспортний засіб МАЗ 6317, номерний знак НОМЕР_3 , належить В/Ч НОМЕР_1 ; водій ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом МАЗ 6317, державний знак НОМЕР_2 , в силу виконання службових обов?язків перед В/Ч НОМЕР_1 . Викладені обставини також підтверджуються поданою позивачем відповіддю від НПУ за ідентифікатором картки ДТП в системі НПУ 063744.

Позивач зазначає, що внаслідок указаної вище дорожньо-транспортної пригоди завдано механічних пошкоджень транспортному засобу Nissan Teana, номерний знак НОМЕР_4 ; викладені обставини підтверджуються повідомленням від 25.12.2019 про дорожньо-транспортну пригоду, складеним водієм пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 , а також випливає із змісту постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2020 у справі № 490/86/20.

У відповідності до звіту від 16.01.2020 № 2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Державного майна України від 05.04.2008 МФ № 5837; підвищення кваліфікації оцінювача від 14.03.2018 МФ № 6843-ПК; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України від 15.04.2014 № 821; сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом Державного майна України від 19.08.2019 № 652/19), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Nissan Teana, номерний знак НОМЕР_4 , становить 19706 грн. 42 коп.

Позивач зазначає, що заподіяна шкода відповідачем потерпілій особі не відшкодовувалася, оскільки на дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована в страховій компанії АТ СГ ТАС згідно полісу АО № 6509452, зі строком дії 17.10.2019-16.10.2020.

Власник пошкодженого автомобіля на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якою передбачено відшкодування шкоди за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до позивача з заявою від 25.12.2019 про відшкодування оціненої шкоди.

На підставі згаданого вище звіту від 16.10.2020 № 2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, позивачем складено довідку від 06.04.2020 № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, після чого видано наказ від 15.04.2020 № 4454 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 та сплачено потерпілій особі грошові кошти в сумі 18535 грн. 73 коп. згідно платіжного доручення від 16.04.2020 № 1477822.

Крім того, АТ СГ ТАС, як виконавець робіт згідно листа МТСБ України від 03.01.2020 № 3.1.-05/65439 в процесі врегулювання справи № 65439, виставило позивачу рахунок від 08.04.2020 № 444 на суму 1750 грн., який позивачем сплачено згідно платіжного доручення від 06.05.2020 № 1478417.

Предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача указаних вище сум сплаченого відшкодування та витрат на встановлення розміру збитків та збір документів, а загалом грошових коштів у сумі 20285 грн. 73 коп.

Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі ? обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі ? Закон).

У відповідності до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, ? МТСБ України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБ України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБ України) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

МТСБ України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБ України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБ України є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту; основними завданнями МТСБ України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (абз. 1-2 п. 39.1, п. 39.2.1 ст. 39 Закону).

МТСБ України має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону (п. 40.3 ст. 40 Закону).

Підпунктом а) п. 41.1 ст. 41 Закону передбачено, що МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України Про страхування страховий випадок ? подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Указаним пунктом Закону встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБ України у порядку, визначеному цим Законом (пп. 13.1 ст. 13 Закону).

За загальними правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ст. 1172 ЦК України).

Ураховуючи викладені вище обставини та приписи законодавства, суд дійшов висновку, що МТСБ України, в контексті правовідносин, які склалися в даній справі, наділене правом подання регресного позову до власника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду без страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд звертає увагу, що якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, тобто першочерговим у визначені особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду, є власник такого джерела.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів ? юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу, який спричинив ДТП, є відповідач, а отже, В/Ч НОМЕР_1 є особою, відповідальною за шкоду, заподіяну автомобілю Юрик Є.О., а до МТСБ України, як особи, що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини працівника В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та відсутність на час ДТП страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, а також наявні у матеріалах справи докази здійснення МТСБ України виплат відшкодування та витрат на встановлення розміру збитків і збір документів у загальній сумі 20285 грн. 73 коп., ? суд визнає вимоги МТСБ України про стягнення указаних сум з відповідача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Таким чином, позов МТСБ України належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Отже, відшкодування витрат МТСБ України на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжним дорученням від 03.12.2020 № 9801474 у сумі 2102 грн., належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 , просп. Героїв України, 60, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код НОМЕР_5 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154, ідентифікаційний код 21647131, грошові кошти у загальній сумі 20285 (двадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 60 коп., із яких: 18535 (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 73 коп. сума сплаченого відшкодування; 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. сума сплачених витрат на встановлення розміру збитків та збір документів, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко