ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6546/20
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"

до Житлово-будівельного кооперативу "Жовтень-20"

про стягнення 231 370,57 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 195 240,91 грн. - основного боргу, 4 063,74 грн. - індексу інфляції, 3 985,09 грн. - 3% річних, 14 413,97 грн. - пені, 13 666,86 грн. - 7 % штрафу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2020 справу №904/6546/20 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Всупереч вимог суду, викладених в ухвалі від 08.12.2020 Відповідач відзив на позовну заву не надав, вимоги і доводи Позивача не спростовував, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2013 сторонами укладено Договір №636 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі Договір), за п.1.1. якого за цим Договором Теплопостачальна організація-Продавець (Позивач) бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві-Покупцю (Відповідачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач-Покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору теплова енергія постачається Споживачу-Покупцю в обсягах згідно з Додатком 1 до цього Договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом (п.5.1. Договору).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж Теплопостачальної організації - Продавця та Споживача - Покупця або за домовленістю Сторін в іншому місці (п.5.2. Договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів (п.6.1. Договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.2. Договору).

Відповідно до п.6.3. Договору оплата за теплову енергію здійснюється Споживачем-Покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується Споживачем-Покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Тариф на постачання теплової енергії з 01.10.2011р. складає 256,25 грн. за Гкал з ПДВ.

За порушення строків сплати Споживачем-Покупцем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено у три роки (п.7.2.7. Договору).

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, за період з 01.12.2019 по 15.04.2020 борг Відповідача за спожиту теплову енергію станом на 24.11.2020 становить 195 240,91 грн.

На підтвердження виконання договірних зобов`язань Позивач до матеріалів справи надав копії актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), підписаних сторонами: №7898 від 31.12.2019 на суму 71 721,64 грн. з ПДВ, №28 від 31.01.2020 на суму 74 107,40 грн. з ПДВ, №1105 від 29.02.2020 на суму 61 361, 34 грн. з ПДВ, №2178 від 31.03.2020 на суму 17 434,34 грн. з ПДВ, №3340 від 30.04.2020 на суму 31 634,62 грн. з ПДВ.

З посиланням на п.7.2.7. Договору, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 4 063,74 грн., 3% річних у розмірі 3 985,09 грн., пеню у розмірі 14 413,97 грн. та 7% штрафу у розмірі 13 666,86 грн. Розрахунки проводилися окремо за кожен місяць прострочки, з урахуванням оплати за грудень 2019 р. 60 018,43 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є виникнення (існування) зобов`язань, наявність боргу за Договором, обґрунтованість та правильність розрахунків Позивача.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростовував і не спростував.

З урахуванням наданих Позивачем доказів, наведених вище, зокрема: Договору з додатками, актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) за період з 01.12.2019 по 15.04.2020, розрахунків ціни позову, суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи вимоги про стягнення основного боргу

Згідно з ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом, у даному випадку, не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Враховуючи, що умовами Договору не визначено розміру пені, а лише зазначено її граничний розмір, який не може перевищувати ("у розмірі не більше") подвійної облікової ставки НБУ, суд дійшов висновку що сторони не погодили розмір пені й, відповідно, щодо неправомірності її нарахування.

Стосовно стягнення штрафу за прострочення оплати понад 30 днів у розмірі 7% від суми боргу, то його розрахунок обґрунтований, тому ця вимога підлягає задоволенню. 3 % річних Позивачем нараховано правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

За розрахунком суду індекс інфляції з простроченої суми дещо перевищує розрахований Позивачем, тому суд приймає розрахунок Позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 195 240,91 грн. - основного боргу, 3 985,09 грн. - 3 % річних, 4 063,74 грн. - індексу інфляції, 13 666,86 грн. - 7 % штрафу, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" до Житлово-будівельного кооперативу "Жовтень-20" про стягнення 231 370,57 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Жовтень -20", 50106, м. Кривий Ріг, Мікрорайон 5-й Зарічний, буд. 91 (код 23067254) на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, (код 00130850) 195 240, 91 - основного боргу, 3 985,09 - 3 % річних, 4 063,74 грн. - індексу інфляції, 13 666, 86 грн. - 7 % штрафу, 3 254,35 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне рішення складено 09.03.2021 у зв`язку з хворобою судді

Суддя С.Г. Юзіков