РІШЕННЯ

25 січня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/499/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянувши матеріали справи за правилами загального позовного провадження

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", вул. В. Чорновола, 4, м. Тернопіль

до відповідача Фізичної особи - підприємця Іменнової Тетяни Геннадіївни, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 65 673,39 грн.

За участю учасників судового процесу:

від позивача: Олійник Т.П. - юрисконсульт,

від відповідача: Костова Н.З. - адвокат,

Іменнова Т.Г. - підприємець.

Судові процедури.

Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах даної справи згідно до вимог ГПК України.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд", відповідно до вимог статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Іменнової Тетяни Геннадіївни про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 65 673,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови договору оренди нерухомого майна № 61Е000-279/19 від 01.08.2019 в частині сплати орендної плати.

Відкриття провадження у справі.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 24.07.2020, для розгляду справи №921/499/20 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 29.07.2020 відкрито провадження у справі №921/499/20 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 17.09.2020.

У судовому засіданні 17.09.2020 оголошено перерву до 23.09.2020, про що відображено у протоколі судового засідання.

Ухвалою суду від 23.09.2020 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 921/499/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.10.2020.

Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження.

Підготовче засідання вперше призначене на 15.10.2020.

Відповідно до частини 4 статті 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Протокольною ухвалою від 15.10.2020 підготовче засідання відкладалося на 10.11.2020 з підстав, викладених в ній.

Ухвалою суду від 19.11.2020 підготовче засідання призначено на 24.11.2020.

В підготовчих засіданнях 24.11.2020, 02.12.2020 та 10.12.2020 оголошувались перерви відповідно до 02.12.2020, до 10.12.2020 та до 22.12.2020, про що відображено у протоколах судових засіданнях.

Згідно статті 177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 24.11.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №921/499/20 на 30 днів.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України встановлено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/499/20 до судового розгляду по суті на 12.01.2021.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні - 12.01.2021 розпочато розгляд справи по суті.

В судових засіданнях 12.01.2021 та 21.01.2021 оголошувались перерви відповідно до 21.01.2021 та до 25.01.2021, про що відображено у протоколах судових засіданнях.

При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі, заслухав обґрунтування позовних вимог представника позивача, її вступне та заключне слово та заперечення позовних вимог представника відповідача, її вступне та заключне слово.

У судовому засіданні 25.01.2021, після з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, суд, після виходу із нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Інші процесуальні дії.

Фізична особа - підприємець Іменнова Т.Г. звернулася до Господарського суду Тернопільської області із клопотанням (вх. №6371) про витребування оригіналу доказу, в якому просить суд витребувати у позивача оригінал Акту підтвердження надання послуг споживання електроенергії та водопостачання за травень 2020 року.

Ухвалою суду від 24.11.2020 клопотання представника відповідача про витребування оригіналу доказу, задоволено. Витребувано у Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" - оригінал Акту підтвердження надання послуг споживання електроенергії та водопостачання за травень 2020 року.

На виконання вимог ухвали суду від 24.11.2020, позивачем надано витребувані документи (вх.№ 8858 від 02.12.2020).

Також представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо факту підписання Акту підтвердження наданої послуги споживання електроенергії та водопостачання за травень 2020 року, від імені Іменнової Т.Г. складений згідно виставленого рахунку - акту № 61Е000/18-3840 від 31.05.2020 (вх. №6372 від 17.09.2020).

Однак, 09.12.2020 представником відповідача подано письмові заперечення (вх. №9113), в яких просить суд залишити без розгляду клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки вказує, що Акт підтвердження наданої послуги споживання електроенергії та водопостачання складений згідно виставленого рахунку - акту № 61Е000/18-3840 від 31.05.2020 не має суттєвого значення для вирішення справи.

Таким чином, дане клопотання судом залишається без задоволення.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання, що виникли на підставі договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019, в частині проведення орендних платежів.

У судовому засіданні представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задоволити.

Заперечення відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача заперечує щодо позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №5969 від 02.09.2020) та у запереченнях (вх. №9113 від 09.12.2020), просить суд відмовити у задоволенні позову.

Зокрема вказує, як обставину, що стала причиною неможливості використання орендованого майна в період з 12.03.2020 по 01.06.2020 за договором оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019 факт запровадження карантину на території України згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 12.03.2020.

Посилаючись на п.9.1 Договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019, ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України та Закон України від 30.03.2020 за №540-ІХ, відповідач вважає , що карантин є форс-мажорною обставиною, у зв"язку з чим наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, оскільки орендоване приміщення відповідачем не використовувалося.

В підтвердження викладеного надає Сертифікат Торгово-промислової палати України №3100-20-1579 про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено форс - мажорні обставини - карантин встановлений КМУ, ФОМ Іменновій Т.Г. за договором оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019. Також наказ Сімейного клубу "Промінчики" "Про призупинення діяльності" за №01 від 12.03.2020; наказ Сімейного клубу "Промінчики" "Про відновлення роботи клубу" за №02 від 29.05.2020 та інші докази.

Відповідь на відзив.

02.09.2020 позивачем подано відповідь на відзив (вх. №5969), згідно якої доводи відповідача вважає безпідставними.

Також, 09.12.2020 позивачем подано клопотання про приєднання доказів (вх. № 9098).

Фактичні обставини, встановлені судом.

01.08.2019 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком " в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (як, Орендодавцем/позивачем) та фізичною особою підприємцем Іменновою Тетяною Генадіївною (як, Орендарем/відповідачем) укладено договір оренди нерухомого майна №61Е000-279/19, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар бере в строкове, платне користування - нерухоме майно, розташоване за адресою: м.Тернопіль вул. Чорновола на другому поверсі п"яти-поверхового будинку №4 , загальною площею 148,7 кв.м., для використання із проведення занять і організації дозвілля із дітьми дошкільного та молодшого віку . Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план - схемі у Додатку №1 до Договору (п.1.1 Договору).

Згідно пункту 2.1 Договору передача орендованого майна в користування здійснюється за Актом приймання-передачі.

У пункті 3.1 Договору сторонами визначено, що за користування Орендованим майном Орендар зобов"язаний сплачувати Орендодавцю орендну плату , що складається з:

-плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 112,93 грн за 1 кв. м. за місяць (без урахування ПДВ та коефіцієнта загальних площ), що з урахуванням ПДВ та коефіцієнта загальних площ становить 23577,07 грн за 173,98 кв.м. за місяць;

-плати за надання Орендодавцем послуг з утримання Орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у Додатку №2 до Договору.

Деталізація послуг з утримання Орендованого майна наведена у Додатку №2 до Договору (п.3.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.5 Договору сторони домовились, що відшкодування Орендарем вартості використаної електроенергії здійснюється згідно з показників окремого встановленого лічильника у відповідності до державних тарифів, що затверджені відповідними постановами НКРЕКП.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.3.6 Договору).

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим Орендодавець надає Орендарю рахунок-акт, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди та послуг з утримання орендованого майна за розрахунковий місяць.

Орендна плата сплачується Орендарем щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця у наступному порядку: орендна плата сплачується не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця. Плата за надання послуг з утримання Орендованого майна сплачується до 20 числа місяця наступного за розрахунковим (п.3.8 Договору).

Орендна плата сплачується на підставі рахунку - акту, що надається /надсилається/передається Орендодавцем Орендарю. У разі не отримання Орендарем рахунку - акту від Орендодавця Орендар зобов"язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому, розмір плати за надання послуг з утримання Орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим корегуванням переплати /недоплати Орендодавцем) ( п.3.9 Договору).

Сторони п.5.1, п.5.3 Договору домовились, що Орендодавець має право вимагати своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати та інших платежів, передбачених цим Договором, а Орендар зобов"язаний своєчасно і в повному обсязі вносити Орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Як визначено п.11.1 Договору, останній набирає чинності після його підписання сторонами і діє до 31.07.2020 включно та до повного виконання сторонами своїх зобов"язань.

Також, до договору оренди між сторонами укладено та підписано Додаток №1 "План схема орендованого майна" ; Додаток №2 "Розрахунок вартості послуг з утримання орендованого майна.

Факт передачі Орендодавцем та прийняття Орендарем в оренду нерухомого майна за договором №61Е000-279/19 від 01.08.2019 свідчить Акт приймання - передачі майна від 01.08.2019, який підписано обома сторонами без жодних зауважень чи застережень, в тому числі щодо стану переданого в оренду майна.

Як стверджує позивач, в період з серпня 2019 року по 30 червня 2020 року позивачем нараховано відповідачу до сплати орендних платежів на загальну суму 281 259, 98 грн, які включають послуги з утримання майна та енергозабезпечення згідно рахунків-актів №61Е000/18-2700 від 31.08.2019 на суму 25 938,96 грн, №61Е000/18-2713 від 30.09.2019 на суму 25 767,90 грн, №61Е000/18-2849 від 31.10.2019 на суму 25 935,23 грн, №61Е000/18-2986 від 30.11.2019 на суму 25 701,02 грн, №61Е000/18-3216 від 31.12.2019 на суму 25 799, 28 грн, №61Е000/18-3266 від 31.01.2020 на суму 25 582, 91 грн, №61Е000/18-3429 від 29.02.2020 на суму 25 666,46 грн, №61Е000/18-3576 від 31.03.2020 на суму 24 906,97 грн, №61Е000/18-3712 від 30.04.2020 на суму 13 118,44 грн, №61Е000/18-3840 від 31.05.2020 на суму 13 623,91 грн, №61Е000/18-4213 від 30.06.2020 на суму 49 218,90 грн.

Позивач зазначає, що рахунки-акти надсилалися відповідачу простими листами або надавалися Орендарю особисто.

Однак, відповідач свої договірні зобов`язання щодо сплати за оренду нерухомого майна виконав частково у розмірі 215 586, 59 грн, що підтверджується довідкою Відділу обслуговування клієнтів АТ "ПУМБ" №КНО-52.5.2/499 від 08.07.2020; листом Іменнової Т.Г. від 03.10.2019 "службова записка" про зарахування коштів; квитанцією АТКБ "Приватбанк" від 09.07.2020.

Таким чином, за відповідачем рахується борг перед позивачем у розмірі 65 673,39 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором оренди нерухомого майна.

Позивач вказує, що в період з березня - травня 2020 року між сторонами велися переговори щодо внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, про що свідчать заява ФОП Іменнової Т.Г. від 13.03.2020 ; відповідь Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №40-вих-ТR-61Е000-2020 від 25.03.2020; лист - пропозиція від 16.04.2020 щодо зміни умов договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019; відповідь - пропозиція Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №38 від 21.04.2020 щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019; пропозиція Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №57 від 15.05.2020 щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019, лист ФОП Іменнової Т.Г. від 15.05.2020; лист пропозиція ФОП Іменнової Т.Г. від 15.06.2020 ; лист Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" №10-08/42 від 04.06.2020 " щодо відмови у внесенні змін, запропонованих 15.05.2020 до договору оренди нерухомого майна.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна в частині орендної плати, а тому 30.06.2020 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (як, Орендодавцем/позивачем) та фізичною особою підприємцем Іменновою Тетяною Генадіївною (як, Орендарем/відповідачем) укладено Угоду №3/355/2020 про розірвання договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019 про наступне: з ініціативи Орендаря, сторони дійшли згоди розірвати договір оренди нерухомого майна від 01.08.2019 №61Е000-279/19 достроково - 30.06.2020 ( п.1) . Дострокове розірвання Договору не звільняє Орендаря від виконання зобов"язань, які виникли у період дії цього Договору ( п.2).

На виконання умов Договору та Угоди, Орендарем повернуто, а Орендодавцем прийнято нерухоме майно за договором №61Е000-279/19 від 01.08.2019, про що свідчить Акт приймання - передачі майна від 30.06.2020.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Зміст спірних правовідносин, які склались між сторонами.

Оцінивши подані позивачем обґрунтування позовних вимог, пояснення та докази, заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019, який за своєю правовою природою є договором оренди та які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Норми права, які застосував суд.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Як визначено статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності ( стаття 283 Господарського кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Мотивована оцінка судом аргументів наведених учасниками справи.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 11 ЦК України та стаття 174 ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2019 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком " в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (як, Орендодавцем/позивачем) та фізичною особою підприємцем Іменновою Тетяною Генадіївною (як, Орендарем/відповідачем) укладено договір оренди нерухомого майна №61Е000-279/19, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар бере в строкове, платне користування - нерухоме майно, розташоване за адресою :м.Тернопіль вул. Чорновола на другому поверсі п"яти-поверхового будинку №4 , загальною площею 148,7 кв.м., для використання із проведення занять і організації дозвілля із дітьми дошкільного та молодшого віку . Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план - схемі у Додатку №1 до Договору (п.1.1 Договору).

Також, до договору оренди між сторонами укладено та підписано Додаток №1 "План схема орендованого майна" ; Додаток №2 "Розрахунок вартості послуг з утримання орендованого майна.

Взаємовідносини сторін виникли на підставі Договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019 , який за правовою природою є договором оренди.

Порядок укладення, зміни, припинення та виконання договору оренди майна, який за своєю правовою природою є договором майнового найму, регулюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Пунктом 2.1 Договору сторони домовились, що передача орендованого майна в користування здійснюється за Актом приймання-передачі.

Факт передачі Орендодавцем та прийняття Орендарем в оренду нерухомого майна за договором №61Е000-279/19 від 01.08.2019 підтверджується Актом приймання - передачі майна від 01.08.2019, який підписано обома сторонами без жодних зауважень чи застережень, в тому числі щодо стану переданого в оренду майна.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (стаття 286 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Розділом 3 Договору сторони визначили розмір орендної плати та умови розрахунку.

В період з серпня 2019 року по 30 червня 2020 року позивачем нараховано відповідачу до сплати орендних платежів на загальну суму 281 259, 98 грн, які включають послуги з утримання майна та енергозабезпечення згідно рахунків-актів №61Е000/18-2700 від 31.08.2019 на суму 25 938,96 грн, №61Е000/18-2713 від 30.09.2019 на суму 25 767,90 грн, №61Е000/18-2849 від 31.10.2019 на суму 25 935,23 грн, №61Е000/18-2986 від 30.11.2019 на суму 25 701,02 грн, №61Е000/18-3216 від 31.12.2019 на суму 25 799, 28 грн, №61Е000/18-3266 від 31.01.2020 на суму 25 582, 91 грн, №61Е000/18-3429 від 29.02.2020 на суму 25 666,46 грн, №61Е000/18-3576 від 31.03.2020 на суму 24 906,97 грн, №61Е000/18-3712 від 30.04.2020 на суму 13 118,44 грн, №61Е000/18-3840 від 31.05.2020 на суму 13 623,91 грн, №61Е000/18-4213 від 30.06.2020 на суму 49 218,90 грн, які надсилалися відповідачу простими листами або надавалися Орендарю особисто (містяться в матеріалах справи).

Однак, відповідач свої договірні зобов`язання щодо сплати за оренду нерухомого майна виконав частково у розмірі 215 586, 59 грн, що підтверджується довідкою Відділу обслуговування клієнтів АТ "ПУМБ" №КНО-52.5.2/499 від 08.07.2020; листом Іменнової Т.Г. від 03.10.2019 "службова записка" про зарахування коштів; квитанцією АТКБ "Приватбанк" від 09.07.2020.

Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено п.5.1, п.5.3 Договору, Орендодавець має право вимагати своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати та інших платежів, передбачених цим Договором, а Орендар зобов"язаний своєчасно і в повному обсязі вносити Орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Отже, спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем, як Орендарем, своїх договірних зобов`язань в частині внесення плати за оренду приміщення.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату прийняття рішення становить 65 673,39 грн.

Доказів, які б підтверджували сплату відповідачем заборгованості, яка виникла на підставі договору оренди, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 65 673,39 грн, підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Щодо тверджень представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях, суд зазначає наступне:

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася (ч.4). Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (ч.6).

У випадку, якщо боржник порушив зобов`язання внаслідок непереборної сили (форс-мажору), він звільняється від відповідальності за таке порушення (стаття 617 Цивільного кодекс України), якщо при цьому доведе що він об`єктивно не міг попередити таке порушення (стаття 218 Господарського кодексу України ).

Тобто, для застосування норм щодо форс-мажору необхідне дотримання наступних умов: - наявність обставин непереборної сили; - їх надзвичайний характер; - неможливість попередження порушення зобов`язання; - причинний зв`язок між обставинами непереборної сили і невиконанням зобов`язання.

Перелік обставин, які можуть бути визнані форс-мажорними, встановлюється законом - ч.2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", до якої 17 березня 2020 року ЗУ № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" були внесені зміни, якими введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, було визнано форс-мажорною обставиною.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", загальнонаціональний карантин запроваджений з 12.03.2020.

Тобто, перші два критерії (наявність обставин непереборної сили та їх надзвичайний характер) дотримані.

Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв"язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19) №540 IX, яким внесені зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Зокрема, доповнено п. 14 наступного змісту: " З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Як наслідок, законодавством закріплено можливість посилатися на карантин як на обставину для звільнення від сплати орендної плати. Однак слід зважати на те, що наявність карантину, встановленого КМУ, не є достатньою обставиною для звільнення кожного наймача від сплати оренди.

Наявність форс-мажорних обставин може лише звільнити від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання, але не від виконання зобов`язання в цілому. Тобто, навіть у випадку визнання карантину форс-мажорною обставиною, що унеможливлювало сплату оренди, після його завершення орендна плата має бути сплачена за весь період у повному обсязі.

Можливість звільнення від сплати орендної плати відбувається переважно у разі повної неможливості доступу до приміщення, навіть незважаючи на той факт, що орендар у зв`язку з форс-мажорними обставинами не може здійснювати там свою звичайну господарську діяльність.

З огляду на ч. 6 ст. 762 ЦК України, орендар може посилатися на неможливість користування майном через впроваджений на державному рівні карантин, але він має довести, що ця обставина повністю унеможливлює використання орендованого приміщення.

Також, суд зазначає, що довідка торгово-промислової палати не є обов`язковим підтвердженням форс-мажорних обставин, пов`язаних з карантином, її отримання слугує додатковим доказом наявності таких обставин.

Так, Сертифікатом Торгово-промислової палати України за №3100-20-1579 про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 15.09.2020 засвідчено форс - мажорні обставини - карантин встановлений КМУ, ФОМ Іменновій Т.Г. за договором оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019.

Як визначено п.9.1 Договору сторона, для якої стало неможливим виконання обов"язків за цим Договором через дію обставин форс - мажору, повинна протягом трьох днів повідомити іншу сторону про початок, а потім про закінчення дії цих обставин.

Проте, матеріали справи не містять доказів про повідомлення Орендодавця, що передбачено умовами п.9.1 Договору, щодо закінчення дій обставин, що слугували підставою для неможливості використання орендованого приміщення.

Крім того суд зазначає, що 13.03.2020 ФОП Іменнова Т.Г. звернулася до ТФ ПАТ "Укртелеком" із заявою щодо припинення виконання договірних обов"язків, в частині сплати орендної плати на період дії обставин форс-мажору, відповідно до п.9.1 Договору , у зв"язку з тим, що з 12.03.2020 ФОП Іменнова Т.Г. як суб"єкт підприємницької діяльності доходів від своєї діяльності не отримує, у зв"язку із запровадженням карантину.

Відповіддю Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №40-вих-ТR-61Е000-2020 від 25.03.2020 відмовлено відповідачу, у звільнені обов"язку щодо сплати орендної плати за відсутністю правових підстав, а саме Сертифіката Торгово-промислової палати України про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили).

27.10.2020 відповідач звернувся до позивача із листом з проханням розглянути заяву від 13.03.2020, долучивши при цьому Сертифікат Торгово-промислової палати України за №3100-20-1579 про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 15.09.2020.

Листом - відповіддю за №10-08/126 від 26.11.2020 позивач повідомив відповідача про відсутність підстав для звільнення ФОП Іменнову Т.Г. від обов"язку оплати заборгованості за Договором з підстав, викладених в ньому.

Слід зазначити, що частина 4 статті 762 Цивільного кодексу України надає право зменшити орендну плату у разі наявності обставин, які суттєво зменшують можливість користування майном.

Як слідує з матеріалів справи та як зазначено представниками позивача та відповідача в період з березня - травня 2020 року між сторонами велися переговори щодо внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що підтверджується заявою ФОП Іменнової Т.Г. від 13.03.2020 ; відповіддю Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №40-вих-ТR-61Е000-2020 від 25.03.2020; листом - пропозицією від 16.04.2020 щодо зміни умов договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019; відповіддю - пропозицією Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №38 від 21.04.2020 щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019; пропозицією Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" за №57 від 15.05.2020 щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019, листом ФОП Іменнової Т.Г. від 15.05.2020; листом пропозиція ФОП Іменнової Т.Г. від 15.06.2020 ; листом Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" №10-08/42 від 04.06.2020 " щодо відмови у внесенні змін, запропонованих 15.05.2020 до договору оренди нерухомого майна.

Однак сторонами не досягнуто згоди щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна в частині орендної плати, а тому 30.06.2020 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (як, Орендодавцем/позивачем) та фізичною особою підприємцем Іменнова Тетяною Генадіївною (як, Орендарем/відповідачем) укладено Угоду №3/355/2020 про розірвання договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 від 01.08.2019 про наступне: з ініціативи Орендаря, сторони дійшли згоди розірвати договір оренди нерухомого майна від 01.08.2019 №61Е000-279/19 достроково - 30.06.2020 ( п.1) . Дострокове розірвання Договору не звільняє Орендаря від виконання зобов"язань, які виникли у період дії цього Договору ( п.2).

На виконання умов Договору та Угоди, Орендарем повернуто, а Орендодавцем прийнято нерухоме майно за договором №61Е000-279/19 від 01.08.2019, про що свідчить Акт приймання - передачі майна від 30.06.2020.

Отже, відповідачем не надано доказів , які б підтверджували обставину , яка б повністю унеможливлювала використання орендованого приміщення.

Твердження відповідача, що сімейний клуб "Промінчики" відноситься до закладу освіти спростовується наступним:

Статтею 1 Закону України "Про освіту" визначено, що заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається , що ФОП Іменнова Т.Г. здійснює діяльність за видами : 85.52 Освіта у сфері культури (основний); 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 88.91 Денний догляд за дітьми.

85.52 Освіта у сфері культури (основний) - цей клас включає навчання мистецтвам, драмі та музиці. Установи, що надають такий вид навчання, можуть бути названі "школами", "студіями", "класами" тощо. Вони надають певні знання, в основному як хобі, для відпочинку та саморозвитку, але таке навчання не передбачає одержування професійного диплома, ступеня бакалавра або магістра. Цей клас включає: послуги викладачів-піаністів та інше музичне навчання , навчання мистецтву, навчання танцям у танцювальних студіях, діяльність драматичних шкіл (крім академічних), діяльність шкіл образотворчого мистецтва (крім академічних), діяльність шкіл театрального мистецтва (крім академічних), діяльність шкіл фотографії (крім комерційних).

85.59 Інші види освіти, н.в.і.у - цей клас включає: освіту, не обумовлену будь-якими рівнями, академічне навчання, діяльність навчальних центрів, які пропонують курси з корекції (додаткової підготовки з певної дисципліни), діяльність курсів з підвищення професійної кваліфікації, навчання мовам і навичкам спілкування, навчання комп`ютерній грамоті, релігійне навчання. Цей клас також включає: навчання рятувальників на воді, діяльність шкіл виживання, навчання ораторському мистецтву, навчання швидкісному читанню.

Предметом спірного договору є нерухоме майно для використання із проведення занять і організації дозвілля із дітьми дошкільного та молодшого віку , а не для розміщення сімейного клубу "Промінчики".

Посилання відповідача на наказ Сімейного клубу "Промінчики" "Про призупинення діяльності" за №01 від 12.03.2020 спростовується, оскільки згідно даного наказу призупинено діяльність сімейного клубу "Промінчики", а не припинено діяльність відповідача як фізичної особи - підприємця.

Таким чином призупинення діяльності сімейного клубу не свідчить про неможливість відповідача використовувати орендоване майно.

Як підтверджено матеріалами справи та неоспорюється сторонами, що доступ до орендованого майна у відповідача був з 01.08.2019 - моменту передачі в оренду майна згідно Договору оренди нерухомого майна №61Е000-279/19 до 30.06.2020 - дати розірвання вказаного договору.

Протилежного відповідачем не доведено та матеріали справи не містять.

Також слід зазначити, що 23.03.2020 проведена оплата в сумі 25 666,46 грн, що підтверджується довідкою АТ "Перший український міжнародний банк" за №КНО-52.5.2/499 від 08.07.2020, спростовує твердження відповідача про неможливість виконання зобов"язань за договором оренди нерухомого майна від 01.08.2019 у період з 12.03.2020 по 01.06.2020.

Крім того, Акт підтвердження надання послуг споживання електроенергії та водопостачання за травень 2020 року, підписаний відповідачем без заперечень підтверджує факт використання останнім орендованого майна у травні 2020 року.

Твердження відповідача про неотримання рахунків - актів за спірний період не спростовує виникнення заборгованості, оскільки пунктом 3.9 Договору сторони визначили що у разі не отримання Орендарем рахунку - акту від Орендодавця Орендар зобов"язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому, розмір плати за надання послуг з утримання Орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим корегуванням переплати /недоплати Орендодавцем).

Отже, твердження відповідача спростовуються вищенаведеним.

Висновок суду.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не надав суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати.

Як передбачено пунктом 2 частини 5 статті 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Щодо судового збору у розмірі 2102, 00 грн.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2102,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 2102,00 грн покласти на відповідача.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Іменнової Тетяни Геннадіївни, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, ідентифікаційний код 21560766 в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", вул. В. Чорновола, 4, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 01188052 - 65 673,39 грн заборгованості та 2 102,00 грн судового збору.

4. Видати наказ стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, ідентифікаційний код 21560766 в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", вул. В. Чорновола, 4, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 01188052.

Відповідач (боржник): Фізична особа - підприємець Іменнова Тетяна Геннадіївна, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256 -257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Примірник рішення надіслати учасникам справи, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Позивачу: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ та Тернопільській філії ПАТ "Укртелеком", вул. В. Чорновола, 4, м. Тернопіль.

Відповідачу: Фізична особа - підприємець Іменнова Тетяна Геннадіївна, АДРЕСА_1 .

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено та підписано "03" березня 2021 року.

Суддя Я.Я. Боровець