РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2021Справа № 910/19560/20

За позовом Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Миколайовича (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель-Веста" (м. Київ)

про стягнення 49.107,45 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гаврилюк Вадим Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель-Веста" про стягнення 49.107,45 грн, з яких: 27.130,00 грн основного боргу, 16.894,38 грн пені, 3.217,51 грн інфляційних втрат, 1.795,00 грн 3% річних, 70,56 грн компенсації витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 23/05-ЮП від 23.05.18. про надання юридичних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.20. відкрито провадження у справі № 910/19560/20 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Конверт, який направлявся відповідачу, з ухвалою від 23.12.20. було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку АТ "Укрпошта" з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За висновками суду, відмітка на конверті дозволяє дійти висновку, що повернення ухвали суду про відкриття провадження в даній свідчить про незнаходження сторони за адресою, визначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/19560/20, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

25.01.20. позивачем подано додаткове пояснення до позовної заяви.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

23.05.18. між позивачем (Виконавець) та відповідачем (Замовник) було укладено Договір № 23805-ЮП, за умовами якого (п. 1.1.) Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання, а Виконавець зобов`язується відповідно до завдання Замовника надати йому за плату юридичні послуги (правову допомогу) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2.1. Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику за його окремими дорученнями протягом строку дії Договору, зокрема, юридичні послуги та правову допомогу для подачі до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області позову (цивільного позову) про визнання протиправним дій та рішень Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та гр. ОСОБА_1 стосовно відмови у погодженні проекту землеустрою та наданні дозволу на викуп земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (відмова підтверджується: лист від 11.04.2018р. № 2018/752 та лист від 07.05.2018р. № 2018/929 за підписом заступника міської голови з питань діяльності виконавчих органів ради - начальника УАКБ та ЖКГ ОСОБА_1).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дострокове припинення цього Договору здійснюється за письмовою згодою сторін. Одностороння відмова від виконання Договору не допускається. Кожна із сторін має право припинити дію цього Договору, попередивши про це іншу сторону за 2 тижні до такого припинення (п. 7.2. Договору).

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з надання юридичних послуг.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До того ж, господарський суд вказує, що відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено п. 3.1. Договору, за надані Виконавцем послуги Замовник сплачує на користь Виконавця наступні кошти:

- грошові кошти в сумі 12.500 грн, що складає еквівалент 480 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання цього Договору (26.07 грн за 1 долар США), сплачуються Замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання цього Договору. У разі зниження більш як на 1 % офіційного курсу гривні до долара США (за курсом НБУ), вартість послуг змінюється пропорційно до зміни вказаного курсу в частині неоплаченої суми;

- грошові кошти в сумі 12.500 грн, що складає еквівалент 480 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання цього Договору (26.07 грн за 1 долар США), сплачуються Замовником до 15.07.18. У разі зниження більш як на 1 % офіційного курсу гривні до долара США (за курсом НБУ), вартість послуг змінюється пропорційно до зміни вказаного курсу в частині неоплаченої суми.

На підтвердження виконання умов Договору позивачем надано до матеріалів справи копію позовної заяви до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області (цивільного позову) про визнання протиправним дій та рішень Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та гр. ОСОБА_1 стосовно відмови у погодженні проекту землеустрою та наданні дозволу на викуп земельної ділянки, яка містить відмітку суду про реєстрацію означеної позовної заяви.

Отже, суд дійшов висновку, що строк оплати відповідачем наданих позивачем послуг за Договором є таким, що настав.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки умовами п. 3.1. Договору сторони передбачили, що у разі зниження більш як на 1 % офіційного курсу гривні до долара США (за курсом НБУ), вартість послуг змінюється пропорційно до зміни вказаного курсу в частині неоплаченої суми, перевіривши офіційний курс НБУ гривні до долара США станом на 07.12.20. (28,29 грн), суд дійшов висновку про обґрунтованість визначеної позивачем ціни послуг за Договором в загальному розмірі 27.130,00 грн, станом на 07.12.20.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Також позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 1.795,00 грн 3 % річних, 3.217,51 грн інфляційних втрат, 16.894,38 грн пені.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 4.2. Договору, за несвоєчасну оплату виконаних робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неплатежу за кожний день прострочення.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини 6 статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (пункт 2.5 Постанови №14 від 17.12.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Врахувавши періоди та суми, визначені позивачем в розрахунках позовних вимог, суд встановив, що позивачем не вірно розраховано суму пені за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за Договором, а саме, не враховано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України. З цих підстав судом здійснено власних перерахунок пені за Договором, виходячи з визначених позивачем у розрахунках дат виникнення заборгованості, розміру заборгованості (окремо на кожну дату сплати), періодів прострочення та положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Так, за розрахунком суду, загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 4.483,22 грн.

Водночас, нараховані позивачем суми: 1.795,00 грн 3 % річних, 3.217,51 грн інфляційних втрат інфляційних втрат у визначені періоди є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 70,56 грн витрат на послуги пошти.

На підтвердження понесення витрат на послуги пошти позивачем надано копії фіскальних чеків ПАТ "Укрпошта", які підтверджують направлення певної кореспонденції ОСОБА_1 , міській раді м. Вільногірськ, міському суду, а також придбання конверту.

Проте, матеріали справи не містять доказів оплати означених послуг і товарів ПАТ "Укрпошта" саме позивачем.

Отже, позивачем не доведено у встановленому законом порядку понесення 70,56 грн витрат на послуги пошти.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі: 27.130,00 грн - основний борг, 1.795,00 грн - 3% річних, 3.217,51 грн - інфляційні втрати, 4.483,22 грн - пеня. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель-Веста" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, будинок 12; ідентифікаційний код 35441650) на користь Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 27.130 (двадцять сім тисяч сто тридцять) грн 00 коп. основного боргу, 1.795 (одну тисячу сімсот дев`яносто п`ять) грн 00 коп. 3% річних, 3.217 (три тисячі двісті сімнадцять) грн 51 коп. інфляційних втрат, 4.483 (чотири тисячі чотириста вісімдесят три) грн. 22 коп. пені, 1.567 (одну тисячу п`ятсот шістдесят сім) грн 73 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко