номер провадження справи 9/79/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 Справа № 908/1091/19

м.Запоріжжя

За позовом: Фізичної особи - підприємця Чорної Світлани Володимирівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до відповідача: P.H.U. Hydro - Konstal Janusz Humelt, NIP: PL (Sierzchуw 110, 62-860 Opatуwek, Poland)

про стягнення 16075,06 доларів США

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Гребнєв І.І.;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Чорної Світлани Володимирівни до відповідача: P.H.U.Hydro - Konstal Janusz Humelt, Республіка Польща, про стягнення суми 16075,06 доларів США, з яких: 15630,80 доларів США - основна заборгованість, 243,84 доларів США - неустойка, 200,42 доларів США - 3% річних за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.05.2019 відкрито провадження у справі № 908/1091/19, присвоєний номер провадження 9/79/19. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, з метою надання достатнього часу для належного повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом вручення за кордоном судових документів підготовче засідання призначено на 22.11.2019, провадження справі зупинено до 22.11.2019. Ухвалою суду від 22.11.2019 провадження у справі поновлено для проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22.11.2019 підготовче засідання відкладено на 12.06.2020, провадження у справі зупинено до 12.06.2020. Ухвалою суду від 12.06.2020 провадження у справі поновлено. 12.06.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 908/1091/19 та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.02.2021; у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави провадження у справі зупинено до 18.02.2021. Ухвалою суду від 18.02.2021 провадження у справі поновлено.

18.02.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які підтримані позивачем в повному обсязі та мотивовані, зокрема, наступним. На виконання умов Контракту №2510/18, укладеного 25.10.2018 між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець), 14.11.2018 відбулась чергова поставка товару - огірка свіжого першого ґатунку, врожаю 2018 року, у кількості 19538,5 кг, загальною вартістю 15630,80 доларів США, що еквівалентно 417670,61 грн. і підтверджується інвойсом № 2 від 14.11.2018. Факт поставки підтверджується вивізною вантажною митною декларацією № UA100030/2018/020838. Товар прийняти покупцем в повному обсязі, претензій щодо якості та/або кількості поставленого товару не надходило. Відповідачем вартість товару не оплачена. 26.03.2019 відповідачу було направлено претензію з вимогою про оплату товару в розмірі 15630,80 доларів США, однак жодних дій на виконання зобов`язань за контрактом з боку відповідача вчинено не було. У зв`язку із цим позивач у відповідності до умов визначених в п. 11.3 Контракту звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення суми 15630,80 доларів США основного боргу, а також нарахованих станом на 18.04.2019 суми 243,84 доларів США неустойки згідно з п. 13.2 контракту та суми 200,42 доларів США - 3% річних. Позов обґрунтовано ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", ст.ст. 175, 216, 229, 265 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 617, 625, 638, 692, 712 ЦК України, умовами Контракту № 2510/18 від 25.10.2018.

До господарського суду 19.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач в т.ч. зазначив, що вважає позов безпідставним, оскільки позивачем не надано належних документів, а саме: контракту укладеного між відповідачем та позивачем, оригіналу факту доставки товару, митна декларація, інвойс. Крім того, зазначено про наявність наміру вирішити питання з позивачем мирним шляхом поза межами судової справи. У задоволенні позову просив відмовити.

28.12.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, яку було залишено судом без розгляду у зв`язку із заявленням представником позивача відповідного клопотання, що відображено в ухвалі суду від 12.06.2020.

10.11.2020 від відповідача надійшла заява про зупинення або відкладення справи №908/1091/19 до завершення карантину, введеного з метою недопущення розповсюдження коронавірусу в Україні. В заяві, зокрема, зазначено про бажання прибути в судове засідання, надати пояснення з приводу вказаної справи та намір вирішити ситуацію мирним шляхом. Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2021 в усній формі заперечив проти заявленого відповідачем клопотання.

Судом відмовлено у задоволенні заяви відповідача з огляду на необґрунтованість. Відповідач, посилаючись на введення карантину, не зазначив конкретні обставини, що зумовили неможливість його прибуття в судове засідання 18.02.2021 та їх поважності. При цьому, положеннями Господарського процесуального Кодексу України не передбачено зупинення провадження у справі з підстав введення карантину.

Крім того, провадження у даній справі № 908/1091/19 відкрито ще 22.05.2019 і неодноразово зупинялось у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави та надання достатнього часу для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, шляхом вручення за кордоном судових документів. Строки розгляду справи в силу приписів ст. 195 ГПК України є обмеженими. Ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.02.2021 було прийнято ще 12.06.2020 та у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави провадження у справі було зупинено до 18.02.2021. Також, суд зазначає, що відкладення розгляду справи до завершення карантину, тобто на не визначений час, матиме наслідком порушення процесуальних строків розгляду справи.

В судове засідання 18.02.2021 відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю відповідача, який повідомлений належним чином про розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 між Фізичною особою - підприємцем Чорною Світланою Володимирівною РНОКПП НОМЕР_1 (Постачальник, позивач у справі) та P.H.U. Hydro - Konstal Janusz Humelt, Sierzchуw 110, 62-860 Opatуwek, Poland (Покупець, відповідач у справі) був укладений Контракт № 2510/18 (далі - Контракт), який складено на російській та англійській мовах.

За умовами цього Контракту, Постачальник зобов`язався передати (передавати), а Покупець прийняти (приймати) та оплатити (оплачувати) сільськогосподарську продукцію (Товар), на умовах, визначених цим Контрактом. Асортимент, кількість, ціна товару узгоджуються сторонами безпосередньо перед формуванням кожної партії товару та вказуються в інвойсах на кожне відвантаження, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.1 Контракту).

Відповідно до положень п.п. 2.1, 2.2. Контракту, ціна товару встановлюється в доларах. В ціну товару включено всі витрати, які повинен нести Постачальник у відповідності з умовами поставки, в тому числі вартість тари, упаковки, маркування. Загальна вартість товару, належного до передачі Покупцю, визначається сумою всіх інвойсів. Орієнтовна вартість Контракту становить 100 000 доларів. Не досягнення орієнтовної вартості Контракту в сумі всіх інвойсів, не несе за собою ніякої відповідальності для сторін.

Поставка товару по даному Контракту здійснюється партіями протягом всього строку Контракту згідно з інвойсами (п. 1.3 Контракту).

В пункті п.3.1 Контракту визначені строки поставок по даному Контракту - з 05 жовтня 2018 по 31 грудня 2019.

Відповідно до п.п. 5.1-5.3 Контракту оплата вартості товару здійснюється Покупцем шляхом банківського переводу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у вигляді 100% передплати. Валютою платежу є долар. Датою оплати визначається дата надходження грошових коштів на рахунок Постачальника.

Пунктом 11.1 Контракту визначено, що усі спори, які виникають за даним договором сторони будуть прагнути вирішити шляхом перемовин (сторони встановили досудовий порядок вирішення спорів). Додержанням досудового порядку сторони визнають направлення письмової претензії однією із сторін іншій стороні та недосягнення згоди або неотримання відповіді на претензію протягом 7 (семи) робочих днів з моменту одержання однією із сторін претензії іншої сторони поштовим відправленням з повідомленням.

Відповідно до положень пункту 14.4 Контракту всі повідомлення, заяви, які мають відношення до даного Контракту, вважаються дійсними, якщо вони здійснені у письмовій формі. Виконаними у письмовій формі визнаються і документи, передані з використанням засобів факсимільного чи електронного зв`язку.

Згідно з п. 14.6 по усім питанням, які не відображені в цьому Контракті, сторони керуються нормами діючого законодавства України.

Контракт вступає в силу з дати його підписання та діє по 31 грудня 2019 року. Припинення (закінчення чи розірвання) договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (п.п. 12.1, 14.2).

Як слідує із викладених позивачем обставин та наданих ним в матеріали справи документів, на виконання умов Контракту № 2510/18 від 25.10.2018 згідно з інвойсом № 2 від 14.11.2018 відбулась поставка товару - огірка свіжого першого ґатунку, врожаю 2018 року, у кількості 19538,5 кг, загальною вартістю 15630,80 доларів США. Факт поставки підтверджується вантажною митною декларацією № UA100030/2018/020838 (копія міститься в матеріалах справи).

ФОП Чорною С.В. на адресу Hydro - Konstal Janusz Humelt 26.03.2019 була направлена претензія з вимогою про оплату поставленого 14.11.2018 товару (огірків), що підтверджується митною декларацією, відповідно до виставленого покупцю інвойсу, копії яких, згідно із змістом претензії, також були направлені покупцю. Позивач просив здійснити оплату вартості поставленого товару в розмірі 15630,80 доларів США протягом семи днів з дня отримання цієї претензії на розрахунковий рахунок, вказаний у Контракті № 2510/18 від 25.19.2018. Направлення даної претензії на українській та польській мовах на адресу відповідача підтверджується описом вкладення з відбитком поштового штемпеля та фіскальним чеком до міжнародного поштового відправлення з оголошеною цінністю від 26.03.2019, копії яких надано позивачем в матеріали справи.

У зв`язку з тим, що відповідач оплату не здійснив, ФОП Чорна С.В. звернулась до господарського суду з даним позовом, посилаючись на приписи ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та п.11.3 Контракту, згідно з яким визначено, що у випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони підлягають розгляду в суді за місцезнаходженням заявника у відповідності до процесуального та матеріального права країни заявника, рішення якого буде обов`язковим для сторін.

За змістом ст.ст. 7, 365, 366 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Виходячи з положень ст. ст. 4, 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до приписів ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Враховуючи узгоджений сторонами у п.п. 11.1-11.3 Контракту порядок вирішення спорів, спір у даній справі належить до юрисдикції Господарського суду Запорізької області та має розглядатись із застосуванням до правовідносин сторін матеріального права України.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із змісту ч. 2 ст. 67 та ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України слідує, що сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) це домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Положеннями статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом вище, відповідно до п. 5.1 Контракту сторони погодили, що оплата вартості товару здійснюється Покупцем шляхом банківського переводу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у вигляді 100% передплати. Тобто передбачена попередня оплата.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом з тим, з положень частин 1, 2 статті 692 ЦК України слідує, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже за відсутності попередньої оплати, обов`язок зі сплати отриманого товару виникає одразу після його прийняття.

За змістом ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать, що відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, оплату за отриманий товар, в тому числі й після направлення йому позивачем претензії, не здійснив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі вартості поставленого товару, а саме: в розмірі 15630,80 доларів США.

Відповідач безпосередньо факт отримання товару та наявність заборгованості не заперечив. У відзиві, зокрема, зазначив про намір врегулювання спору мирним шляхом поза межами судової справи.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Позивачем на підтвердження обставин, викладених у позові, надано завірені копії наступних документів: Контракту № 2510/18 від 25.10.2018, інвойсу № 2 від 14.11.2018, вантажної митної декларації № UA100030/2018/020838, претензії від 26.03.2019.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував. Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення оплати вартості отриманого товару не надав. Безпосередньо факт отримання товару та наявність заборгованості не заперечив, зазначивши у відзиві лише про ненадання позивачем доказів на обґрунтування позову.

Згідно з ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Заборона на укладення правочинів, предметом яких є оплата в іноземній валюті за товари, роботи, послуги відсутня, тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Господарський суд зазначає, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті, що відповідає висновкам наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №761/12665/14-ц.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).

Зазначення ціни позову про стягнення іноземної валюти в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, здійснюється з метою визначання належної до сплати суми судового збору (ч. 1 ст. 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 15630,80 доларів США є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 243,84 доларів США неустойки та суми 200,42 доларів США - 3% річних, нарахованих згідно з наданим розрахунком за період з 14.11.2018 по 18.04.2019 (156 днів).

Згідно з ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В пункті 13.2 Контракту сторонами узгоджено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати товару, передбачених Контрактом, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в розмірі 0,01% від простроченої суми за кожний день прострочки, але не більше 10% від простроченої суми.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц, 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Враховуючи вищевикладене, а також приписи статті 253 ЦК України, обґрунтованим є нарахування неустойки та 3% річних з 15.11.2018, а не з 14.11.2019, як вказано у розрахунку позивача.

Здійснивши перерахунок починаючи з 15.11.2018, суд дійшов до висновку, що до стягнення з відповідача підлягає сума 242,28 доларів США та сума 199,13 доларів США - 3% річних. В іншій частині вимог про стягнення неустойки та 3% річних судом відмовляється.

На підставі викладеного, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позовній заяві також було вказано орієнтовний розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що становить 10 000 грн., які були витрачені ним на правову допомогу.

В судовому засіданні 18.02.2021 представник позивача в усній формі зазначив, що ним буде подана до суду заява про стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на здійснення перекладів та професійну правничу допомогу.

У зв`язку із цим, питання щодо розподілу судових втрат в цій частині судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з P.H.U. Hydro - Konstal Janusz Humelt, NIP: PL (Sierzchуw 110, 62-860 Opatуwek, Poland) на користь Фізичної особи - підприємця Чорної Світлани Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) суму 15630,80 доларів США основного боргу, суму 199,13 доларів США - 3% річних, суму 242,28 доларів США - неустойки.

Стягнути з P.H.U. Hydro - Konstal Janusz Humelt, NIP: PL (Sierzchуw 110, 62-860 Opatуwek, Poland) на користь Фізичної особи - підприємця Чорної Світлани Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) суму 6383,98 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 01.03.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва