СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2021 р. Справа № 922/2765/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін

від позивача - Владимир Я.В., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; посвідчення №1788; Мовчан М.В., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; посвідчення № 1796

від відповідача адвокат Попов О.І., довіреність № 4 від 06.01.21 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ", м. Харків (вх. № 3551Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 (повний текст складено 26.11.2020, суддя Бринцев О.В.) у справі № 922/2765/20

за позовом Харківської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ", м. Харків

про стягнення 2 271 071,92 грн

ВСТАНОВИЛА:

01.09.2020 Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ", в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 9,1414 га з кадастровим номером :12:004:0023 по вул. Велозаводській, 1 у м.Харкові з 01.01.2020 по 31.07.2020 у сумі 2 271 071,92 грн. та витрати зі сплати судового збору (а.с. 1-10).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" всупереч вимогам статей 125-126 ЗК України використовувало земельну ділянку площею 9,1414 га, кадастровий номер :12:004:0023 по вул. Велозаводській, 1 у м.Харкові, в період з 01.01.2020 по 31.07.2020 без виникнення у відповідача права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки, без державної реєстрації, у зв`язку з чим відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельної ділянки. Тому, на думку Харківської міської ради, ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" на підставі статей 1212-1214 ЦК України зобов`язане відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав чи міг би одержати від цього майна, оскільки відповідачем порушені права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі безпідставно збережених коштів у сумі орендної плати за земельну ділянку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 у справі №922/2765/20 позов задоволено повністю (з урахуванням ухвали про виправлення описки 25.11.2020 №922/2765/20) (а.с. 152-161, 165-166).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 9,1414 га з кадастровим номером :12:004:0023 по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові з 01.01.2020 по 31.07.2020 у сумі 2271071,92 грн. та витрати зі сплати судового збору 34066,08 грн.

Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив із того, що відповідач не уклав договору оренди земельної ділянки, на якій розташовано належне йому нерухоме майно та не сплачував орендну плату за користування нею, тому відповідач фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно - орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності, що підлягає відшкодуванню йому на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 у справі №922/2765/20 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" на користь Харківської міської ради 1 490 976,33 грн. і в цій частині позовних вимог відмовити (а.с 183-187).

Апелянт зазначає, що необґрунтованість рішення полягає в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для справи в частині визначення фактичного розміру частини земельної ділянки, якою продовжував користуватись відповідач, відповідно визначення суми компенсації за користування частиною земельної ділянки у спірний період.

Позивачем не спростовано, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 30.01.2008 відповідач повернув позивачеві за актом приймання-передачі земельну ділянку (кадастровий номер :12:004:0023) від 21.11.2017 №173/17. Також позивач прийняв від відповідача до земель запасу міста земельну ділянку, яка була в користуванні згідно з договором оренди землі від 11.04.2008 №37.

Як зазначав позивач і встановив суд першої інстанції, на вказаній земельній ділянці під забудовою знаходиться всього 18,8756 га, якими відповідач фактично продовжував користуватися після закінчення договору оренди землі і повернення земельної ділянки до земель запасу міста. Крім того, відповідач продовжував використовувати ще 1,2644 га інших угідь. Тож з усієї площі земельної ділянки з кадастровим номером :12:004:0023 відповідач користується лише 3,14 га, за які нарахував земельний податок. Решта вказаної земельної ділянки площею близько 6 га після повернення її до земель запасу міста залишилась вільною і відповідачем не використовувалась.

Як зазначив суд першої інстанції, відсутність укладеного в період з 01.01.2020 по 31.07.2020 договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. Проте, відповідач не ухилявся від укладення нового договору оренди землі на земельну ділянку площею 3,14 га, яка йому дійсно необхідна для обслуговування власних об`єктів нерухомого майна, і якою він фактично користувався.

Враховуючи, що відповідач фактично продовжував користуватися земельною ділянкою площею 3,14 га, скаржник вважає, що сума збережених (заощаджених) коштів у вигляді орендної плати становить 780095,59 грн (2271071,92 грн:9,1414 га * 3,14 га = 780095,59 грн).

Отже, в частині стягнення з відповідача 1 490 976,33 грн. на думку апелянта, оскаржуване рішення є необґрунтованим.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 року визначено колегію у складі: Радіонова О.О. головуючий суддя, судді: Зубченко І.В., Медуниця О.Є. (а.с 174).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2021 у справі №922/2765/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Завод Будінвест» на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 по справі №922/2765/20, встановлено строк позивачу до 01.02.2021 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 191-192).

28.01.2021 від скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 у справі №922/2765/20, у яких останній просить долучити додаткові пояснення до апеляційної скарги ТОВ «Завод Будінвест» та врахувати їх при розгляді справи (а.с. 195-197).

29.01.2021 відповідачем, у встановлений судом строк, надано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить рішення Господарського суду харківської області від 17.11.2020 у справі №922/2765/20 залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення (а.с.208-212).

Відзив розглянутий судом апеляційної інстанції та долучений до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 призначено справу до розгляду на 03.03.2021 о 10:00 год (а.с.225-226).

Апелянт у судове засідання з`явився, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1490976,33 грн.

Представники позивача у судове засідання з`явилися, підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, вважали, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши скаржника та представників позивача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" на праві приватної власності належать наступні нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, (а.с. 22-28):

- літ. 3/1-1, загальною площею 49,5 кв. м; літ. Е/1-1, загальною площею 52,0 кв. м; літ Я-2, загальною площею 41,5 кв. м; літ. Ю-1, загальною площею 236,5 кв. м; літ. Д-2, загальною площею 35,3 кв. м; літ. Ж-1, загальною площею 47,7 кв. м; літ. Еп, загальною площею 126,0 кв. м; літ. С-1, загальною площею 13,6 кв. м; літ. Щ-2, загальною площею 162,6 кв. м; літ. Э-1, загальною площею 28,6 кв. м на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1-404, виданий 21.01.1993, видавник: Шоста харківська державна нотаріальна контора;

- літ. М-1, загальною площею 118,4 кв. м; літ. Г-1, загальною площею 171,3 кв. м; літ. П-1, загальною площею 54,8 кв. м; літ. Ц-1, загальною площею 44,8 кв. м; літ. В-1, загальною площею 300,9 кв. м; літ. Х-1, загальною площею 115,5 кв. м; літ. Р-1, загальною площею 66,8 кв. м; літ. Н-1, загальною площею 12,0 кв. м на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1-404, виданий 21.01.1993, видавник: Шоста харківська державна нотаріальна контора;

- літ. Т-1, загальною площею 379,8 кв. м на підставі рішення суду, серія та номер: 29/212-08, виданий 19.05.2008, видавник: Господарський суд Харківської області;

- літ. Ш-1, загальною площею 388,5 кв. м; літ. Л-1, загальною площею 881,5 кв. м; літ. О-1, загальною площею 338,7 кв. м; літ. А/1-2 загальною площею 1.675,9 кв. м; літ. И-6, загальною площею 639 кв. м; літ. К-1, загальною площею 45,1 кв. м; літ. З-2, загальною площею 1.160,5 кв. м; літ. А-3, загальною площею 1.283,3 кв. м на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1-404, виданий 21.01.1993, видавник: Шоста харківська державна нотаріальна контора;

- літ. Ф-1, загальною площею 449,5 кв. м; літ. Д/1-1, загальною площею 49,3 кв. м; літ. Б/1-1, загальною площею 689,9 кв. м; літ. Б-2, загальною площею 3.813,1 кв. м на підставі рішення суду, серія та номер: 29/212-08, виданий 19.05.2008, видавник: Господарський суд Харківської області;

- літ. У-2, загальною площею 1.606,9 кв. м на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 95, виданий 01.06.1994, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області; договір купівлі-продажу, серія та номер: 1-404, виданий 21.01.1993, видавник: Шоста харківська державна нотаріальна контора.

Між Харківською міською радою (Орендодавець) та ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" (Орендар) було укладено Договір оренди землі від 30.01.2008, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі рішення 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 21.02.2007 №21/07 Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі промисловості, яка знаходиться: м. Харків, вул. Велозаводська, 1.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 9,1414 га, у тому числі: під забудовою 1,8756 га, інших угідь 7,336 га. Договір укладено строком до 01.02.2012 (пункти 1, 2, 8 Договору). (а.с. 69-71)

Цей Договір зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах в Державному реєстрі земель від 11.04.2008 за №37.

На підставі Акту приймання-передачі земельної ділянки (кадастровий номер :12:004:0023) від 21.11.2017 №173/17 ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" передало до земель запасу міста земельну ділянку, яка була в користування згідно з Договором оренди землі від 11.04.2008 за №37 ( а.с. 31).

Як зазначав позивач у позовній заяві, у період з 01.01.2020 по 31.07.2020 право користування (оренди) чи інші речові права відповідача ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" на земельну ділянку за кадастровим номером :12:004:0023 площею 9,1414 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові, на якій розташовані нежитлові будівлі ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" загальною площею 15.087,8 кв.м не були зареєстровані за відповідачем.

Тобто, у відповідності до положень п. "а" ч. 2 ст. 83 ЗК України земельна ділянка за кадастровим номером :12:004:0023 по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові належить територіальній громаді м. Харкова на праві комунальної власності. Перебувала ця земельна ділянка в період з 01.01.2020 по 31.07.2020, як свідчать матеріали справи, у фактичному володінні і користуванні відповідача ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ".

Договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером :12:004:0023 по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові між позивачем Харківської міською радою та відповідачем ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" у період з 01.01.2020 по 31.07.2020 не було укладено. Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаною земельною ділянкою відповідачем на користь позивача не сплачується.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку розмір орендної плати нарахованої за володіння і користування цією земельною ділянкою в період з 01.01.2020 по 31.07.2020 у пропорційному співвідношенні складає 2271071,92 грн. (а.с. 43).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості належного позивачеві майна збереженого (заощадженого) відповідачем без достатніх правових підстав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України).

Нормами ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Приписами ч.ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України встановлено формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України).

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).

Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами суд виходить з того, що згідно чинному законодавству України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними.

Відсутність у період з 01.01.2020 по 31.07.2020 укладеного між Харківською міською радою та ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору виключає договірні зобов`язання.

Відсутність неправомірних дій відповідача ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" або інших осіб означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання.

Не є правопорушенням також і дії/бездіяльність відповідача, що безпосередньо стосуються порядку укладення договору оренди землі. Ні Законами України, ні підзаконними, ні локальними нормативними актами відповідачеві не визначено прямого і безумовного обов`язку підписати договір оренди земельної ділянки одночасно з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна, який на ній розташований.

Моменту укладення договору оренди передують різного роду організаційні, правові, технічні та ін. заходи, здійснення яких знаходиться по за межами волі й контролю потенційного орендаря. Так, встановленим Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженим рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 №960/12 визначено, що ініціатива у розробці та укладенні договору оренди земельної ділянки виходить від орендодавця. Згідно цьому порядку усі дії особи, котра має інтерес в укладенні договору оренди земельної ділянки перебувають в залежності від дій орендодавця та інших осіб. За таких умов не укладення ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" у спірний період договору не може бути інкриміновано відповідачеві, як його противоправна бездіяльність.

Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське правопорушення).

Зокрема, ст.ст. 22, 1166 ЦК України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст. 216, 224, 225 ГК України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення.

Таким чином, господарський суд вірно встановив, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що спірні правовідносини охоплюються регулюванням ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Як вбачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованню в т.ч. у відносинах, які не містять ознак делікту.

Частиною 2 ст.1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці норми поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст. 144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що наявні усі три названі ознаки.

Відповідач зберіг (заощадив) у себе майно кошти, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою (кадастровий номер :12:004:0023) по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові.

Земельна ділянка, на якій розташовані об`єкти нерухомості, що належать на праві приватної власності відповідачеві ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ", є сформованою з 11.04.2008, має кадастровий номер :12:004:0023 та чітко визначені межі і площу 9,1414 га. Відповідні дані містяться в Державному земельному кадастрі (а.с. 32-34).

Тобто зазначена земельна ділянка є окремим об`єктом цивільних прав.

Відсутність укладеного в період з 01.01.2020 по 31.07.2020 договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно розрахунку позивача її розмір за спірний період у пропорційному співвідношенні склав 2271071,92грн.

Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно ст.206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

Відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Господарським судом вірно встановлено, що власником відповідної земельної ділянки в спірний період була територіальна громада м. Харкова в особі позивача.

Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною в т.ч. в практиці Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст.ст.1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Господарським судом зазначено, що на спірній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля літ. Ч-1, загальною площею 627,7 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, серія та номер: 3849, виданий: 23.08.2017, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучнікова Ю.В.

Для встановлення долі земельної ділянки з кадастровий номером :12:004:0023, яка перебуває в користуванні ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ", позивачем застосовано пропорцію, виходячи з загальної площі нежитлових будівель (15.087,8 кв. м), які належать відповідачу, та встановлено, що останній використовує 96% площі спірної земельної ділянки.

Розмір доходу відповідача, розрахований Харківською міською радою, як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у виді орендної плати за землю в період з 01.01.2020 по 31.07.2020 включно в пропорційному співвідношенні складає 2271071, 92грн.

Суд зазначає, що при здійсненні розрахунку позивач вірно керувався Положенням про порядок визначення розмірів орендної плати при укладенні договорів оренди землі у м. Харкові, затвердженим рішенням Харківської міської ради 19 сесії 5 скликання від 27.02.2008 №41/08 (зі змінами та доповненнями).

Згідно з пунктом 4.1. зазначеного положення ставка річної орендної плати за використання земельної ділянки в промисловості становить 4%.

Таким чином, Харківською міською радою правомірно застосовано коефіцієнт розміру ставки орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Стосовно недоведеності факту використання відповідачем земельної ділянки слід зазначити, що нежитлові будівлі, які належать на праві власності ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ", та які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1 є органічно і нерозривно пов`язанами з земельною ділянкою за кадастровим номером :12:004:0023.

Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель узгоджується з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16. А тому повернення відповідачем спірної земельної ділянки за Актом приймання-передачі земельної ділянки від 21.11.2017 №173/17 до земель запасу міста не може свідчити про те, що ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" не продовжує користуватися цією земельної ділянкою.

Також, Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладання правовстановлюючих документів, та без державної реєстрації прав на неї, встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка, за користування якої міська рада просить стягнути безпідставно збереженні кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові та необхідність підтвердження площі займаної земельної ділянки належними доказами, яким є, зокрема, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (№922/3780/17, №922/536/18 від 29.01.2019, №922/391/18 від 11.02.2019, №922/981/18 від 12.04.2019, №922/902/18 від 12.06.2019).

Крім того, в даних постановах Верховний Суд наголосив на тому, що розрахунок розміру безпідставно збережених фактичним землекористувачем коштів повинен здійснюватися на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, оскільки відповідно до частини 2 статі 20 і частини 3 статті 32 Закону України Про оцінку земель дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюється як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В даному випадку, спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав, що підтверджується відповідним витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та витягом з Держземкадастру.

Отже, відповідач використовує земельну ділянку по вул. Велозаводській, 1 у м.Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель і факту невикористання ним доведено не було.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника, що ним не використовується вся площа земельної ділянки, яка сформована як об`єкт цивільних прав площею 9,1414 га та відомості про яку внесені в Держземкадастру, а використовується земельна ділянка лише площею 3,14 га, оскільки доказів на існування земельної ділянки площею 3,14 га, як об`єкта цивільних прав, із зазначенням кадастрового номеру, надання доказів, що відомості про цю земельну ділянку внесені до Держземкадастру останнім суду не надані.

Щодо неврахування Харківської міською радою сплаченого відповідачем земельного податку суд апеляційної інстанції зазначає.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 у справі №520/4338/2020 стягнуто з ТОВ "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" з рахунків у банках, які його обслуговують, на користь Державного бюджету України заборгованість з податку на додану вартість, орендної плати з юридичних осіб у загальному розмірі 372869,30 грн.

Проте, господарським судом вірно зазначено, що заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.01.2020 по 31.07.2020 у розмірі 2271071,92 грн. не була предметом розгляду у справі №520/4338/2020, а тому надані відповідачем виписки з рахунків не є належними доказами сплати земельного податку у спірний період (01.01.2020-31.07.2020).

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження відповідача в додаткових поясненнях до апеляційної скарги, що акт обстеження земельної ділянки від 30.07.2020 складений із недотриманням вимог чинного законодавства, а саме Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 №284, оскільки відповідний Порядок регулює правовідносини щодо відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а не стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент і це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» і «Трофимчук проти України»).

Поряд із цим, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 у справі №922/2765/20 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест», м.Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 року у справі № 922/2765/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 року у справі № 922/2765/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 04.03.2021.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця