ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/2141/20

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2141/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання

«Робочий стіль», Київська обл., м. Вишневе

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», Київська обл.,

смт. Козин

про стягнення 557 919,78 грн.

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго»,

Київська обл., смт. Козин

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль», Київська обл., м. Вишневе

про стягнення 247 927,74 грн.

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): Топоров А.О., адвокат, ордер серія ПТ

№ 214646 від 25.08.2020;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): Салимон Д.М., адвокат, довіреність №

587/22 від 23.12.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (надалі-відповідач) про стягнення 557 919,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/2 від 08.01.2020, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 516 034,62 грн., з огляду на наявність якої нараховані 30 962,08 грн. пені, 4 190,90 грн. 3 % річних та 6 732,18 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.08.2020 відкрито провадження у справі № 911/2141/20, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 26.08.2020.

Ухвалою суду від 26.08.2020 поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а підготовче засідання відкладено на 30.09.2020.

15.09.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява б/н, б/д (вх. № 19576/20) Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» про стягнення 247 927,74 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Публічне акціонерне товариство «Центренерго» вказує на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» умов Договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/2 від 08.01.2020, в частині порушення строків поставки товару, у зв`язку з чим ПАТ «Центренерго» нараховано до стягнення з ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль» штрафних санкцій в сумі 247927,74 грн., з яких 18 916,82 грн. штраф та 229 010,92 грн. пеня.

15.09.2020 через канцелярію суду від ПАТ «Центренерго» надійшов відзив б/н, б/д (вх. № 19578/20) на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що відповідно до даних бухгалтерського обліку, поставлений позивачем товар був оплачений відповідачем в повному обсязі. Крім того, відповідач стверджує про неправомірне нарахування позивачем пені, оскільки п. 9.6 договору, на підставі якого здійснено її нарахування суперечить діючому законодавству, не спрямований на реальне виконання, у зв`язку з чим фактично вважається нікчемним.

У зв`язку із перебуванням судді Христенко О.О. на лікарняному, підготовче засідання з розгляду справи 911/2141/20, призначене на 30.09.2020 не відбулось. Ухвалою суду від 20.10.2020 підготовче засідання у справі № 911/2141/20 було призначено на 18.11.2020.

Ухвалою суду від 09.11.2020 зустрічну позовну заяву ПАТ «Центренерго» (надалі- позивач за зустрічним позовом/відповідач за первісним позовом) до ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль» (надалі-відповідач за зустрічним позовом/позивач за первісним позовом) про стягнення 247 927,74 грн. прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

11.11.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль» надійшла відповідь б/н від 09.11.2020 (вх. № 24843/20) на відзив на позовну заяву, в якому позивач за первісним позовом вказує на те, що оплата відповідачем за первісним позовом заборгованості здійснена останнім з порушенням строків, визначених договором та вже після відкриття провадження у справі № 911/2141/20. Позивач за первісним позовом стверджує про цілком правомірне нарахування останнім пені, за умовами договору, які не суперечать чинному законодавству, а положення договору, зокрема, визнання таких чинними, не є предмет розгляду у даній справі.

18.11.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль» надійшов відзив б/н від 18.11.2020 (вх. № 25533/20) на зустрічну позовну заяву, в якому останній заперечує проти зустрічного позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Заперечуючи проти зустрічних позовних вимог, відповідач за зустрічним позовом стверджує про відсутність обов`язку поставки товару на конкретну дату, у зв`язку із відсутністю письмових заявок або повідомлень від ПАТ «Центренерго» з відповідною вимогою, а відтак відсутнє порушення зобов`язання щодо своєчасної поставки товару.

В судовому засіданні 18.11.2020 відкладено підготовче засідання на 14.12.2020.

10.12.2020 через канцелярію суду від ПАТ «Центренерго» надійшла відповідь б/н, б/д (вх. № 30584/20) на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній стверджує про те, що посилання відповідача за зустрічним позовом про неотримання заявки на поставку товару не відповідають дійсності, оскільки за відсутності такої поставка товару не відбулась би. Стверджуючи про направлення заявки електронною поштою, позивачем за зустрічним позовом надана копія витягу з журналу Зміївської ТЕС.

10.12.2020 через канцелярію суду від ПАТ «Центренерго» надійшла заява б/н, б/д про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль» штрафних санкцій в розмірі 345 214,24 грн., з яких 326 297,42 грн. пеня та 18 916,82 грн. штраф.

14.12.2020 через канцелярію суду від позивача за первісним позовом надійшла заява б/н від 14.12.2020 (вх. № 30816/20) про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з ПАТ «Центренерго» пеню в сумі 30 962,08 грн., 3 % річних в сумі 4 190,90 грн. та інфляційні втрати - 6 732,18 грн.

24.12.2020 через канцелярію суду від ПАТ «Центренерго» надійшли заперечення б/н, б/д (вх. № 31788/20), в яких останній стверджує про неправомірне нарахування пені, оскільки умови договору щодо її нарахування суперечать чинному законодавству, отже є недійсними та не можуть створювати будь-яких наслідків.

Ухвалою суду від 20.01.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/2141/20, справу призначено до розгляду по суті на 10.02.2020.

В судовому засіданні 10.02.2020 представниками сторін підтримані свої вимоги та заперечення, як за первісним позовом так й за зустрічними позовними вимогами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання Робочий стіль» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (покупець) було підписано Договір про закупівлю (поставку) товарів № 12/2 та Додаток № 1 до договору.

Відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору постачальник взяв на себе обов`язок поставити покупцю товари (продукцію), найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики продукції, зазначаються у додатку до договору, а покупець взяв на себе обов`язок прийняти такий товар та оплатити його.

Умовами п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 договору та п. 3 додатку до договору визначено, що ціною договору є загальна сума цін на продукцію (вартість) з ПДВ, що поставляється за цим договором. Ціни на продукцію визначаються в додатку до договору. Вартість продукції включає вартість тари, упаковки, маркування продукції, а також інші витрати, які покладаються на постачальника відповідно до умов постачання. Розрахунки за продукцію здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції до складу та підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції окремо за кожну партію.

Так, в Додатку № 1 до договору між сторонами погоджено, що загальна вартість продукції становить 516 034,62 грн. (п. 2 додатку).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору та п.п. 4, 5 додатку до договору визначено, що постачальник здійснює поставку продукції автомобільним транспортом на умовах поставки - DDP склад покупця, відповідно до правил «Інкотермс 2010» за такими реквізитами вантажоодержувача: смт. Слобожанське, Зміївського району, Харківської області, Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго». Строк поставки продукції повинен складати не більше 15 календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки покупця. Фактичний об`єм кожної партії продукції зазначається у відповідній письмовій заявці покупця, яка є невід`ємною частиною договору. При цьому, покупець на підставі своїх письмових заявок, в межах запланованого в договорі обсягу продукції має право перерозподіляти продукцію між вантажоотримувачами без додаткового погодження з постачальником.

Згідно з п. 5.2 договору постачальник зобов`язаний у письмовій формі (лист, факс) у розумний строк до дати поставки, сповістити покупця про дату та час надходження продукції в погоджений пункт призначення, а також надати інформацію про вантажоперевізника та іншу інформацію, що необхідна покупцю для прийняття продукції.

Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання передачі продукції (п. 5.3 договору).

Пунктом 12.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє протягом строку, зазначеного у додатку до договору, зокрема, до 30.06.2020 включно, а в частині виконання взаємних зобов`язань, розрахунків, гарантійних зобов`язань до повного виконання їх сторонами.

Так, позивачем за первісним позовом на виконання умов договору було поставлено відповідачу за первісним позовом товар, всього на загальну суму 516 034,62 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних № 51 від 03.03.2020 на суму 245 794,32 грн. та № 66 від 11.03.2020 на суму 270 240,30 грн.

Крім того, між сторонами у справі були підписані та скріплені печатками Акти приймання-передачі товару від 03.03.2020 та від 11.03.2020, за якими постачальником було передано, а продавцем прийнято: костюм ІТР у кількості 270 шт., костюм для зварника з вогнегасним простроченням у кількості 60 шт., костюм робочий у кількості 495 шт.

Поміж іншого, поставка товару відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними від 06.03.2020 та 11.03.2020 за якими замовником та вантажовідправником зазначено ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль», вантажоодержувачем - Зміївська теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства «Центренерго».

Для отримання товару, відповідачем за первісним позовом були видані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 093 від 02.03.2020 та № 103 від 10.03.2020 на ім`я Дудник Зої Василівни.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у накладних та актах товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаючись до господарського суду із позовною заявою, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог б/н від 14.12.2020 (вх. № 30816/20), позивач за первісним позовом, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/2 від 08.01.2020 щодо виконання в строк грошового зобов`язання з оплати продукції, просить суд стягнути з ПАТ «Центренерго» пеню в сумі 30 962,08 грн., 3 % річних в сумі 4 190,90 грн. та інфляційні втрати - 6 732,18 грн.

Так, умовами п. 9.6 договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої продукції.

15.09.2020 через канцелярію суду від ПАТ «Центренерго» відповідачем за первісним позовом був наданий відзив б/н, б/д (вх. № 19578/20) на позовну заяву, в якому відповідач заперечуючи проти позову, в частині стягнення з останнього пені стверджує про неправомірне її нарахування, оскільки п. 9.6 договору, на підставі якого здійснено її нарахування суперечить діючому законодавству, не спрямований на реальне виконання, у зв`язку з чим фактично вважається нікчемним.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи вищевикладене, сторони досягли згоди та визначили відповідальність покупця за несвоєчасну оплату продукції у п. 9.6 договору.

Нарахована позивачем відповідно до п. 9.6 договору пеня не перевищує встановлений ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявні в матеріалах справи розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, вимоги позивача за первісним позовом визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог за зустрічною позовною заявою, судом встановлено наступне.

Звертаючись із зустрічним позовом Публічне акціонерне товариство «Центренерго» вказує на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» умов Договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/2 від 08.01.2020, в частині поставки товару з порушенням строків, визначених у договорі, у зв`язку з чим ПАТ «Центренерго» нараховано до стягнення з ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль», з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог б/н, б/д (вх. № 30609/20), 326 297,42 грн. пені та 18 916,82 грн. штрафу.

Так, позивач за зустрічним позовом вказує на те, що 29.01.2020 покупцем на електронну адресу постачальника була надіслана заявка на отримання продукції.

Позивач за зустрічним позовом стверджує, що виходячи з дати отримання відповідачем за зустрічним позовом заявки на отримання продукції, поставка такої продукції мала бути здійснена не пізніше 13.02.2020 (п. 5 додатку до договору).

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, копій видаткових накладних, актів приймання-передачі товару та товарно-транспортних накладних вбачається, що постачальником була здійснена поставка продукції 03.03.2020 на суму 245 794,32 грн. та 11.03.2020 на суму 270 240,30 грн.

Враховуючи наведене, позивач за зустрічним позовом стверджує про порушення відповідачем за зустрічним позовом умов договору щодо поставки продукції в строки, визначені умовами договору, у зв`язку з чим останнім, на підставі п. 9.6 договору нараховані до стягнення з відповідача за зустрічним позовом 326 297,42 грн. пені та 18 916,82 грн. штрафу.

Умовами п. 9.2 договору визначено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань щодо поставки продукції, з постачальника стягується пеня у розмірі 2 % вартості зобов`язань, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Як вже зазначалось судом, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

18.11.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Швейне об`єднання «Робочий стіль» надійшов відзив б/н від 18.11.2020 (вх. № 25533/20) на зустрічну позовну заяву, в якому останній заперечує проти зустрічного позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Заперечуючи проти зустрічних позовних вимог, відповідач за зустрічним позовом стверджує про відсутність обов`язку поставки товару на конкретну дату, у зв`язку із відсутністю письмових заявок або повідомлень від ПАТ «Центренерго» з відповідною вимогою, а відтак відсутнє порушення зобов`язання щодо своєчасної поставки товару.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вже було зазначено, пунктами 3.3, 5.2 договору визначено, що фактичний об`єм кожної партії продукції зазначається у відповідній письмовій заявці покупця. При цьому, покупець на підставі своїх письмових заявок, в межах запланованого в договорі обсягу продукції має право перерозподіляти продукцію між вантажоотримувачами без додаткового погодження з постачальником. Постачальник зобов`язаний у письмовій формі (лист, факс) у розумний строк до дати поставки, сповістити покупця про дату та час надходження продукції в погоджений пункт призначення.

Позивач за зустрічним позовом прийняв товар 03.03.2020 та 11.03.2020 без зауважень щодо строків поставки, асортименту та кількості товару, які відповідають Додатку № 1 до договору, підписаному сторонами.

Суд констатує, що доказів направлення покупцем постачальнику заявки способом визначеним договором, матеріали справи не містять, відповідно суд погоджується з доводами відповідача за зустрічним позовом щодо відсутності в матеріалах справи належних доказів направлення/отримання письмової заявки у спосіб, визначений договором.

Позивач за зустрічним позовом, як на доказ передачі заявки стверджує про надіслання такої на електронну адресу постачальника - . Доказом надіслання та отримання такої позивач за зустрічним позовом вказує на скріншот сторінки інтернет на якому зазначено, що Лариса Балабасева 29.01.2020 направляє електронний лист на вказану вище електронну адресу.

Суд зазначає, що офіційна електронна адреса - це адреса електронної пошти юридичної особи та фізичної особи-підприємця, що використовується для офіційного листування в електронному вигляді та є незмінною до внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, припинення підприємницької діяльності фізичної особи.

Разом з цим, судом встановлено, що ані в укладеному між сторонами Договорі про закупівлю (поставку) товарів № 12/2 від 08.01.2020, а ні в Додатку № 1 до договору, в розділи «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» жодних електронних адрес зі сторони постачальника та покупця взагалі не зазначено.

Визначеними вище умовами договору передбачено подання заявок покупцем у письмовій формі.

Позивачем за зустрічним позовом як доказ направлення відповідачу за зустрічним позовом заявки надано копію роздруківки з електронної пошти листа вих. № 07/1278-6060 від 29.01.2020, який не містить обов`язкових реквізитів, а саме: місця складання, електронного підпису, тому не може вважатись електронним документом, оскільки не відповідає вимогам визначеним ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Копія аркушу із журналу обліку вихідних факсограм Зміївської ТЕЦ також не може бути належним доказом направлення позивачем за зустрічним позовом заявки та отримання її відповідачем за зустрічним позовом.

Отже зазначене унеможливлює встановити строк прострочення поставки товару за відповідним договором.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги за зустрічним позовом не є достатньо обґрунтованими, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин та не надано доказів, які свідчили б про порушення його законних прав та інтересів, отже суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України за первісним позовом покладається на відповідача за первісним позовом та за вимогами зустрічного позову на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 42, ) 30 962 (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 08 грн. пені, 4 190 (чотири тисячі сто дев`яносто) грн. 90 коп. 3 % річних, 6 732 (шість тисяч сімсот тридцять дві) грн. 18 коп. інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В задоволені зустрічного позову Публічного акціонерного тосаривта «Центренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне обєднання «Робочий стіль» про стягнення 345 214,24 грн. відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 25.02.2021.

Суддя О.О. Христенко