РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2021Справа № 910/7526/20
За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України"

про стягнення 1013924,16 грн та зобов`язання вчинити дії

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники учасників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - Бугаєнко М.Б.

від третьої особи: не з`явились

В судовому засіданні 16.02.2021 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 1013924,16 грн. та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свій обов`язок з обов`язкового придбання акцій позивача, в зв`язку з чим позивач просить стягнути борг та штрафні санкції і переказати на користь емітента акції, викуплені у власника цінних паперів.

Ухвалою суду від 09.06.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.06.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 09.06.2020 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2020 та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України".

Ухвалою суду від 16.07.2020 підготовче засідання відкладено на 20.08.2020.

20.07.2020 від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що у разі задоволення судом позовних вимог, викладених у пункті 3 позовної заяви, третя особа зможе здійснити операцію по переказу цінних паперів.

10.08.2020 від позивача надійшли два клопотання про витребування доказів, в задоволенні котрих в підготовчому засіданні 20.08.2020 відмовлено протокольною ухвалою.

20.08.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував посилаючись на ту обставину, що між сторонами не було укладено відповідний договір, який може бути єдиною підставою для здійснення обов`язкового викупу акцій. Відповідач наголошує, що договір, який укладається при обов`язковому викупі акцій має бути однаковим для всіх акціонерів і про можливість ознайомитись з його проектом позивач повідомлявся при направленні повідомлення про проведення Загальних зборів. Проте від позивача не надходило пропозицій укласти договір про обов`язковий викуп акцій. Також відповідач зазначає, що частина акцій, належних позивачу, заблокована на рахунку, а тому не може бути реалізована. Між сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору про обов`язковий викуп акцій.

20.08.2020 в підготовчому засіданні поновлено строк на подання відзиву та оголошено перерву до 17.09.2020.

17.09.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги, зазначає про порушення відповідачем вимог закону щодо його обов`язку укласти договір з обов`язкового викупу акцій та зазначено, що він не просить викупити в нього акції, які заблоковано на рахунку.

17.09.2020 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 21.09.2020 підготовче засідання призначено на 15.10.2020.

В підготовчому засіданні 15.10.2020 відповідачем подано письмові пояснення, в яких відповідач заперечує проти позову та підтримує обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

15.10.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.10.2020.

29.10.2020 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 26.11.2020 підготовче засідання призначено на 07.12.2020.

07.12.2020 в підготовчому засідання представник позивача подав письмові пояснення, які судом долучено до справи.

07.12.2020 в підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залучення до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фінанс Україна", копію вказано клопотання вручив позивачу та надав суду.

Суд протокольною ухвалою 07.12.2020 відмовив у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, в зв`язку з його необгрунтвоаністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2021 року.

19.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 20.01.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання, в зв`язку з його необґрунтованістю.

В судовому засіданні 20.01.2021 оголошено перерву до 01.02.2021.

В судовому засіданні 01.02.2021 оголошено перерву до 16.02.2021.

16.02.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення з долученими доказами та клопотанням про витребування у відповідача оригіналів долучених позивачем копій доказів.

В судове засідання 16.02.2021 представник третьої особи не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 16.02.2021 представник відповідача проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечував.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

При зверненні до суду, позивач не зазначав про неможливість подати певні докази, в тому числі долучені до пояснень поданих до суду 16.02.2021, в зв`язку з їх втратою чи іншими об`єктивними обставинами. Вказані обставини зумовлюють неможливість прийняття доказів, поданих позивачем до суду 16.02.2021.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Позивач не дотримався вимог ст. 81 ГПК України, що зумовлює відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Відповідач заперечував проти задоволення клопотання про витребування доказів.

Суд також відзначає, що автентичність долучених копій, які не прийняті судом сторонами не оспорювалась. Крім того, суд не вбачає підстав для витребування та долучення доказів на стадії розгляду справи по суті. Також суд відзначає, що при зверненні з позовом, позивач не посилався на обставини, які доводяться заявленими до витребування доказами, що додатково підтверджує відсутність необхідності у їх витребуванні.

Суд протокольною ухвалою 16.02.2021 відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні 16.02.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених в заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства "Центренерго" та станом на квітень 2019 року володів простими іменними акціями, емітентом яких є вказане акціонерне товариство, у кількості 125 000 шт., що підтверджується обмежено випискою про стан рахунку у цінних паперах на 28.03.2019, 25.04.2019 та випискою про стан рахунку в цінних паперах від 26.04.2019.

03.04.2019 відбулись річні загальні збори акціонерів ПАТ "Центренерго", в яких в тому числі брав участь позивач. Вказана обставина не заперечується та визнається сторонами в заявах по суті спору. Позивач був належним чином зареєстрований для участі, що підтверджується реєстраційною карткою акціонера ОСОБА_1 з кодом реєстрації № 576 (кількість голосів 125000).

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивача було повідомлено про проведення річних загальних зборів ПАТ "Центренерго" 03.04.2019 відповідним повідомленням, направленим 01.03.2019. У повідомлені було зазначено (сторінка 3), у разі якщо порядок денний річних Загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства", акціонери мають можливість ознайомитись з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства". Умови такого договору (крім кількості і загальної вартості акцій) є єдиними для всіх акціонерів. Акціонери мають можливість ознайомитись з проектом договору про викуп товариством акцій з дати надіслання акціонерам даного повідомлення до дати проведення річних загальних зборів щоденно з 09:00 до 16:00, у п`ятницю з 09:00 до 15:00, за адресою: 03022, м. Київ, вул Козацька, 120/4, літ Є, каб 328, а в день проведення Загальних зборів - також у місці їх проведення за адресою: 03022, м. Київ, вул Козацька, 120/4, літ Є, каб 302. Відповідачем до матеріалів справи долучено проект договору, пропонований акціонерам для ознайомлення.

Згідно з протоколом № 1 річних загальних зборах акціонерів від 03.04.2019 на вказаних загальних зборах акціонерами товариства, серед інших, було також розглянуто питання № 10 порядку денного щодо надання згоди на вчинення товариством у ході поточної фінансово-господарської діяльності протягом одного року з дати проведення річних загальних зборів значних правочинів з продажу електричної енергії власного виробництва в межах Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України та/або в порядку, передбаченому Законом України "Про ринок електричної енергії"; а також з купівлі вугілля (вугільної продукції) .

Рішення по пункту 10 порядку денного було прийнято більш як 50% голосів акціонерів від їх загальної кількості. ОСОБА_1 голосував проти прийняття загальними зборами рішення щодо надання згоди на вчинення ПАТ "Центренерго" значних правочинів. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Так, у позивача виникло право вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій.

Відповідач направив позивачу повідомлення № 11/1055 від 10.04.2019, в якому визначив ціну викупу акцій у розмірі 14,9292 грн за одну акцію, відповідно, загальна вартість акцій у кількості 125000 шт була встановлена відповідачем в розмірі 1866150,00 грн. Крім того, відповідач зазначив, що оскільки ПАТ "Центренерго" перебуває у банкрутстві, строк укладення договору про обов`язковий викуп акцій та строк викупу акцій, встановлені ч. 4 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства", буде визначатись з урахуванням приписів ч. 11 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 04.11.2012).

11.11.2019 Наглядовою Радою ПАТ "Центренерго" прийнято рішення (протокол № 23/2019) про надання ПАТ "Центренерго" згоди на вчинення значних правочинів, а саме щодо укладення договорів про обов`язковий викуп акцій ПАТ "Центренерго" у, в тому числі у ОСОБА_1 у розмір 65100 штук.

13.01.2020 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку було направлено позивачу лист № 26/04/464, в якому зазначено про порушення ПАТ "Центренерго" ч. 4 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства".

До матеріалів справи долучено виписку про стан рахунку в цінних паперах станом на 27.05.2020, відповідно до якого за ОСОБА_1 обліковуються акції відповідача у кількості 32100 штук не обтяжені зобов`язаннями та 55000 штук, заблоковані для торгів на "ПАТ "Розрахунковий центр" На: ТОВ "Фрідом Фінанс Україна"

Як вбачається з позовної заяви та підтверджується відповідачем у відзиві на позов, ОСОБА_1 направив 02.05.2019 ПАТ "Центренерго" вимогу. Відповідна вимога до позовної заяви не була долучена позивачем, про відсутність можливості її надання, в позові не зазначено.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому простих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про: 2) надання згоди на вчинення товариством значних правочинів.

Акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов`язане викупити належні акціонерові акції. (ч. 3 ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства").

Положеннями ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" визначений порядок реалізації акціонерами права вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних їм акцій.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Ринкова вартість акцій визначається станом на останній робочий день, що передує дню розміщення в установленому порядку повідомлення про проведення загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство протягом не більш як п`яти робочих днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, у порядку, встановленому наглядовою радою товариства, повідомляє акціонерів, які мають право вимагати обов`язкового викупу акцій, про право вимоги обов`язкового викупу акцій із зазначенням: 1) ціни викупу акцій; 2) кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер; 3) загальної вартості у разі викупу акцій товариством; 4) строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій).

Частиною 3 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов`язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов`язкового викупу яких він вимагає. До письмової вимоги акціонером мають бути додані копії документів, що підтверджують його право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги.

Протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати. (ч. 4 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства").

Положеннями ч. 11 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 04.11.2012) встановлено, що після призначення розпорядника майна і до припинення процедури розпорядження майном органи правління боржника не мають права без згоди розпорядника майна приймати рішення, у тому числі, про вихід із складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно, а саме протягом п`яти робочих днів після прийняття 03.04.2019 загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, направив 10.04.2019 позивачу повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій.

Позивач своєчасно, а саме протягом 30 днів після прийняття 03.04.2019 загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, 02.05.2019 подав товариству письмову вимогу про намір реалізувати зазначене право. Обставини щодо звернення позивача до відповідача 02.05.2019 з вимогою про викуп акцій визнаються сторонами у їх заявах по суті спору.

Водночас щодо посилань ПАТ "Центренерго" у повідомленні № 11/1057 від 10.04.2019 на положення ч. 11 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 04.11.2012) суд вказує, що приписи вказаної статті не змінюють строк укладення договору та викупу акцій, встановлений ч. 4 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства", а лише вказують на необхідність погодження відповідних дій з розпорядником майна.

Положеннями ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України закріплено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства суд зазначає, що договір є правочином.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Частиною ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.

Отже, чинним законодавством встановлена обов`язкова письмова форма для договору про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 642 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до абз 2 ч. 1 ст. 36 Закону України "Про акціонерні товариства" у разі якщо порядок денний загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених статтею 68 цього Закону, акціонерне товариство повинно надати акціонерам можливість ознайомитися з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого статтею 69 цього Закону. Умови такого договору (крім кількості і загальної вартості акцій) повинні бути єдиними для всіх акціонерів.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи повідомлення про проведення 03.04.2019 загальних зборів товариства (відповідача), позивачу було повідомлено про можливість ознайомитись з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого ст. 69 Закону.

Однак, при зверненні з позовом та в процесі підготовчого провадження у даній справі позивач не вказував обставин, що він звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про обов`язковий викуп акцій, з проектом якого йому було надано можливість ознайомитись.

Крім того, позивачем не було долучено до позову та в підготовчому провадженні в даній справі вимогу про обов`язковий викуп акцій, з якою він звертався до відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому положеннями Закону України "Про акціонерні товариства", які мають спеціальний характер для спірних правовідносин, не визначені істотні умови договору про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій.

Як вбачається з повідомлення відповідача, ним було встановлено ціну акцій - 14,9292 грн за акцію та вказано загальну кількість акцій, якою на дату проведення загальних зборів володів позивач - 125000 штук.

З подальшого листування сторін вбачається, що позивач вимагав викупити у нього 125000 штук акцій, проте, відповідачем зазначено, що частина з них (59900 штук) обмежена у обігу.

Наразі позивач просить придбати у нього 65100 акцій (частину акцій не обмежену у обізі).

Отже, з долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору обов`язкового викупу акцій та уклали відповідний договір у письмовій формі.

Крім того, суд відзначає про вимогу ст. 36 Закону України "Про акціонерні товариства", яка передбачає, що умови договору про обов`язковий викуп акцій мають бути єдині (крім кількості та загальної вартості акцій) для всіх акціонерів. Проте, позивач у позові та інших заявах по суті спору не посилався на ту обставину, що він ініціював укладення між сторонами договору, проект якого розроблений відповідачем.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає.

Отже, з поданих до матеріалів справи доказів не вбачається, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу акцій у письмовій формі, як то передбачено Законом України "Про акціонерні товариства".

Порядок обслуговування в системі депозитарного обліку операцій, пов`язаних з викупом акціонерним товариством акцій на вимогу акціонерів, визначений Положенням про провадження депозитарної діяльності, затвердженим Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 735 від 23.04.2013 (далі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 9 глави 5 розділу V Порядку обслуговування Центральним депозитарієм та депозитарними установами операцій емітента щодо викупу/продажу викуплених ним цінних паперів за договорами, укладеними поза фондовою біржею, без дотримання принципу "поставка цінних паперів проти оплати" здійснюється на підставі: депозитарною установою - розпорядження депонента, клієнта або керуючого рахунком депонента, клієнта про списання/зарахування прав на цінні папери емітента з/на його рахунку(ок) у цінних паперах; Центральним депозитарієм - розпорядження емітента про переказ цінних паперів на/з його рахунок(ку) у цінних паперах з/на рахунку(ок) депозитарної установи, яка обслуговує рахунок у цінних паперах власника, що відчужує/набуває права на викуплені цінні папери, номінального утримувача, клієнтом якого або клієнтом клієнта якого є власник цінних паперів, що відчужує/набуває права на викуплені цінні папери, та розпорядження зазначеної депозитарної установи про переказ цінних паперів з/на її рахунку(ок) у цінних паперах на/з рахунок(ку) емітента.

Відповідно до пункту 12 глави 2 розділу V Порядку облікові операції виконуються протягом не більше трьох робочих днів з дати прийняття розпорядження (за наявності зустрічного розпорядження) та/або документів, що є підставою для здійснення цих операцій, якщо розпорядженням депонента не встановлений інший (більший) строк його виконання.

При цьому, вказана облікова операція згідно з п. 19 глави 2 розділу V Положення здійснюється відповідно до вимог Положення, Правил та інших внутрішніх документів Центрального депозитарію, а також умов договорів з клієнтами.

Як передбачено пп. 3.10 п. 3 розділу I Регламенту провадження депозитарної діяльності Центрального депозитарію цінних паперів операція проводиться після надання розпорядження про виконання облікової операції переказу цінних паперів (Додаток № 10 Регламенту) у 2-х примірниках, в якому вказуються реквізити укладеного договору купівлі-продажу цінних паперів. В полі розпорядження "Підстава для виконання облікової операції" вказується: "Переказ на рахунок емітента викуплених у власника цінних паперів". Центральний депозитарій реєструє розпорядження емітента у порядку, визначеному внутрішніми документами Центрального депозитарію, та здійснює їх перевірку. У разі наявності зауважень до оформлення розпорядження на проведення операції викупу цінних паперів емітентом у власників поза біржею, Центральний депозитарій відмовляє у виконанні операції із зазначенням причини відмови. У випадку відсутності зауважень до наданого пакета документів, Центральний депозитарій виконує дії щодо переказу цінних паперів емітента. Після завершення операції клієнту надається підтвердження виконання операції.

Отже, для проведення облікових операцій з цінними паперами необхідно надати розпорядження, обов`язковим реквізитом якого зокрема укладений договір купівлі-продажу цінних паперів.

Суд відзначає, що єдиною підставою для відчуження акцій акціонером та придбання їх емітентом згідно ст. 68, 69 Закону України "Про акціонерні товариства" є укладений між сторонами у письмовій формі договір купівлі-продажу цінних паперів. Проте, сторонами не було досягнуто згоди з приводу всіх істотних умов договору та не було укладено відповідний договір. У своїх заявах по суті спору, позивач і не зазначає про укладення відповідного договору купівлі-продажу (в тому числі і у спрощений спосіб) та не зазначає, що між сторонами вирішувався спір з приводу укладення договору купівлі-продажу акцій.

Оскільки, як встановлено судом відповідний договір купівлі-продажу цінних паперів між сторонами не був укладений, відсутні підставі для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати розпорядження Центральному депозитарію щодо виконання облікової операції.

Позивач також просить стягнути з відповідача стягнути вартість акцій та 3% річних і втрати від інфляції.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Оскільки між сторонами не був укладений договір купівлі-продажу акцій, укладення якого у письмовій формі є обов`язковим згідно ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства", у відповідача не виник обов`язок з оплати вартості акцій, які позивач бажав відчужити, а тому вимоги позивача про стягнення боргу у розмірі 971890,92 грн є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 28485,38 грн та втрати від інфляції у розмірі 13547,87 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, судом встановлено відсутність у відповідача простроченого грошового зобов`язання перед позивачем, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен з доводів сторін.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03022, м. Київ, вул. Козацька, будинок 120/4, літера Е, ідентифікаційний код 22927045) про зобов`язання відповідача надати Публічному акціонерному товариству Національний депозитарій України, як Центральному депозитарію розпорядження про виконання облікової операції переказу цінних паперів щодо 65100 акцій, міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів ISIN UA, які переказуються позивачем з рахунку в цінних паперах в депозитарній установі - ТОВ "Фрідом Фінанс Україна", депозитарний код рахунку НОМЕР_2 , код МДО депозитарної установи: 401570, підстава для виконання облікової операції: переказ на рахунок емітента викуплених у власника цінних паперів та про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 971890,92 грн, 3% річних у розмірі 28485,37 грн, втрат від інфляції у розмірі 13547,87 грн - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.2021

Суддя І.В. Усатенко