ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 справа № 914/2853/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П. розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Скай Полімер», м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Плів Захист», с.Бердихів Яворівського району Львівської області

про стягнення 128301,41 грн

Представники сторін не викликались

Обставини розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Скай Полімер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плів Захист» про стягнення 128301,41 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2020 р. постановлено прийняти справу до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; здійснювати розгляд справи без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

01.02.2021 р. надійшло клопотання позивача про зменшення позовних вимог (вх.№335/21).

У клопотанні позивач зазначив, що після відкриття провадження у справі відповідач частково погасив основну заборгованість в розмірі 20000 грн, у зв`язку з чим позивач зменшив на цю суму позовні вимоги у частині стягнення основного боргу, проте водночас через збільшення строку несплати збільшив позовні вимоги, донарахувавши штрафні санкції за період з моменту подачі позовної заяви до моменту складення цього клопотання. У підсумку, в клопотанні позивач просив суд стягнути з відповідача 121205,94 грн заборгованості, що в цілому менше, ніж було заявлено до стягнення в позовній заяві - 128301,41 грн, а отже дане клопотання спрямоване саме на зменшення розміру позовних вимог, незважаючи на те, що їх було збільшено в певній частині.

Процесуальна можливість зменшити розмір позовних вимог надана позивачеві пунктом другим частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з наведених у клопотанні обставин, враховуючи і те, що позивач подав клопотання з дотриманням вимоги щодо надіслання його копії іншій стороні, суд дійшов висновку про необхідність прийняття поданого позивачем клопотання про зменшення розміру позовних вимог та здійснення подальшого розгляду справи з його врахуванням.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення сторін про розгляд справи, а відповідач знав про існування даної справи, мав достатньо часу для виконання вимог ухвал суду щодо встановленого строку на подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві і клопотанні пояснення, врахувавши, що сторони належним чином повідомлені про розгляд даного спору, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки, на виконання умов якого позивач передав відповідачеві товар, проте відповідач в порушення умов договору оплатив його неповністю та невчасно. У зв`язку з цим, позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 116551,51 грн основного боргу, 2937,48 грн пені та 8812,42 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, а у поданому ним та прийнятому судом клопотанні про зменшення розміру позовних вимог - 96551,51 грн основного боргу, 6163,61 грн пені та 18490,82грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Розглянувши матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.05.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «Скай Полімер» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Плів Захист» (покупець) було укладено договір поставки №643-03/05/2019, який, в силу п.10.1. договору, набрав чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021 р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити на умовах, передбачених даним договором, товар в кількості, асортименті та по цінах вказаних у видаткових накладних на поставку товару, які є невід`ємною частиною даного договору.

За умовами пунктів 1.2. та 1.3. договору, сторони визнають, що видаткова накладна, підписана сторонами, є узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни і є невід`ємною частиною даного договору. Сторони можуть погодити асортимент товару, його кількість, вартість та інші умови окремих поставок товару, шляхом підписання специфікацій до даного договору, які є невід`ємною частиною даного договору. Умови таких специфікацій можуть відрізнятися від умов, передбачених даним договором, та застосовуються лише в межах поставки передбаченого в них товару.

Згідно з п.2.1. договору, підставою для поставки товару є замовлення покупця, яке узгоджене з постачальником. Замовлення може направлятися покупцем по факсу, поштою, електронною поштою або узгоджуватись усно (на розсуд постачальника). За вимогою постачальника замовлення повинно направлятись у письмовій формі (в тому числі поштою, факсимільним зв`язком або вручатися під розписку). Відповідно до замовлення покупця постачальник, не пізніше наступного дня після його одержання, виписує і передає або направляє факсом та/або електронною поштою покупцю рахунок на оплату. Замовлення вважається узгодженим у разі виставлення постачальником відповідного рахунку на оплату.

Поставка товару здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту виставлення рахунку на оплату постачальником, але не пізніше з (трьох) робочих днів з моменту здійснення передоплати покупцем. Умови поставки товару узгоджуються сторонами окремо по кожному випадку поставки (п.2.2. договору).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що право власності на товар, що постачається за даним договором, переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару, що підтверджується підписом уповноваженого покупцем представника у відповідній видатковій накладній.

Відповідно до п.2.3. договору, підтвердженням факту поставки товару є підписана сторонами видаткова накладна та інші товаросупровідні документи (товарно-транспортна накладна тощо).

Підписання видаткової накладної покупцем (його представником) свідчить про приймання ним товару по відповідній видатковій накладній за якістю і кількістю без зауважень (п.6.2. договору).

Як встановлено п.3.1. та 3.2. договору, ціна за одиницю товару та вартість поставки товару встановлюється у видаткових накладних на поставку товару, які є невід`ємною частиною даного договору. Загальна вартість даного договору складається з суми вартості товару, який було поставлено постачальником покупцю протягом строку дії даного договору, що підтверджується підписаними видатковими накладними на поставку товару.

У п.5.1. договору погоджено, що розрахунок за товар здійснюється шляхом передоплати 100% (сто відсотків) вартості товару у безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, а у п.5.2. - що датою оплати є дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно з п.5.3. договору, підставою для оплати товару є даний договір, видаткова накладна та рахунок на оплату товару.

Пунктом 5.4. договору визначено, що покупець здійснює оплату за товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку на оплату від постачальника.

Зміна сторонами умов оплати після підписання даного договору в межах терміну його дії, здійснюється шляхом підписання додаткової угоди до даного договору або в іншому порядку, передбаченому даним договором і чинним в Україні законодавством (п.5.8. договору).

За умовами п.5.9. договору, поточні надходження грошових коштів від покупця зараховуються в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім терміном виникнення. Вказане покупцем призначення платежу при цьому не враховується.

Відповідно до п.11.1. договору, сторони домовилися, що під дію даного договору підпадають всі відносини, які виникають з поставок будь-якого товару (незалежно від виду, асортименту і інших характеристик товару, що поставляється) між сторонами, здійснених в період дії даного договору, навіть за умови відсутності у відповідному товаросупроводжувальному документі (рахунку на оплату, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній тощо) посилання на даний договір. Дія даного договору не поширюється лише на ті поставки товару, які здійснені на підставі видаткових накладних (інших товаросупроводжувальних документах), у яких міститься пряме посилання на інший договір.

Пунктом 11.4. договору визначено, що сторони домовились, що документи (договір, листи, заявки, додатки і додаткові угоди до даного договору, рахунки на оплату, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності тощо), які отримані та/або передані шляхом факсимільного зв`язку, за допомогою електронної пошти шляхом відправлення сканованої копії, мають повну юридичну силу оригіналу з подальшим їх обміном у паперовому вигляді. Первинні облікові документи надаються сторонами в оригіналі. В разі не надання покупцем оригіналів документів, переданих шляхом факсимільного зв`язку та/або за допомогою електронної пошти, постачальник має право припинити відвантаження товару до дня вручення покупцем постачальнику оригіналів таких документів. Сторони також домовилися, що відсутність в документах (рахунках на оплачу, видаткових накладних, довіреностях, платіжних дорученнях, банківських виписках та ін. документах) посилання на даний договір, не є підставою розглядати поставку товару за межами дії даного договору.

Сторони домовились, що формування документів та здійснення документообігу при виконанні умов даного договору може здійснюватися в формі електронних документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій, з використанням сторонами обраної системи електронного документообігу, яка працює з різними типами документів, та електронного цифрового підпису із застосуванням положень Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та чинного законодавства України (п.11.5. договору).

У специфікації №1 до договору від 19.08.2020 р. сторони погодили поставку такого товару як поліетилен високого тиску SABIC LLDPE 118NJ кількістю 4,125 т та ціною за одиницю 32636,67 грн без ПДВ на загальну суму 161551,51 грн відповідно до рахунку на оплату №2392 від 19.08.2020 р.

У специфікації містяться, зокрема, і наступні відомості: в п.1.1. - тара і упаковка: мішки по 25 кг, на палетах; в п.1.2. - умови поставки: поставка на склад покупця за рахунок постачальника; в п.1.3.4. - умови оплати: відтермінування 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару; в п.1.3.5. - строк поставки: до 26.08.2020 р. включно.

Специфікація до договору подана позивачем у вигляді сканованої копії оригіналу документа, який містить підписи директорів сторін та відбитки печаток товариств.

19.08.2020 р. ТзОВ «ТК «Скай Полімер» виписало ТзОВ «Плів Захист» з посиланням на договір №643-03/05/2019 рахунок на оплату №2392 на суму 161551,51 грн за товар, найменування, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість якого відповідають зазначеним у специфікації.

Довіреністю №31 від 19.08.2020 р., дійсною до 28.08.2020 р., ТзОВ «Плів Захист» уповноважило директора Лісовського В.В. на отримання від ТзОВ «ТК «Скай Полімер» цінностей за рахунком-фактурою №00002392 від 19.08.2020 р.: 4125 кг поліетилену високого тиску 118. Довіреність підписано Лісовським В.В. як особою, що одержала довіреність, та керівником і скріплено відбитком печатки ТзОВ «Плів Захист». Довіреність, як і специфікація до договору, долучена до позовної заяви у вигляді сканованої копії оригіналу документа.

В матеріалах справи наявна засвідчена копія видаткової накладної №2628 від 25.08.2020 р. про поставку поліетилену високого тиску SABIC LLDPE 118NJ кількістю 4,125 т та ціною за одиницю 32636,67 грн без ПДВ на загальну суму 161551,51 грн

У видатковій накладній зазначено відомості, зокрема, стосовно того, що постачальником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Скай Полімер»; покупцем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Плів Захист»; договором - №643-03/05/2019; розрахунковим документом - рахунок на оплату покупцю №2392 від 19.08.2020 р.; складом - м.Київ, вул.Будіндустрії, 7; місцем складання - м.Київ.

На видатковій накладній в графі «Від постачальника» наявний підпис завідувача складу ОСОБА_1 та відбиток печатки ТзОВ «ТК «Скай Полімер».

В графі «Отримав(ла)» видаткової накладної передбачено місце для проставлення підпису Лісовського В.В. за довіреністю №31 від 19.08.2020 р., що вбачається з розшифровки під відповідною графою, проте відповідний підпис відсутній.

В товарно-транспортній накладній №ТК00-002628 від 25.08.2020 р. відображено інформацію про здійснене автомобільним перевізником ФГ Тишкула автомобільне перевезення 165 мішків поліетилену високого тиску SABIC LLDPE 118NJ масою брутто 4,125 т і ціною за одиницю 32636,67 грн без ПДВ на загальну суму 161551,51 грн за документом з вантажем ВН №2628 від 25.08.2020 р. з пункту навантаження: м.Київ, вул.Будіндустрії, 7 до пункту розвантаження: Львівська обл., смт.Новояворівськ, вул.С.Бандери, 6 (відпуск за довіреністю вантажоодержувача №31 від 19.08.2020 р., виданою директору Лісовському В.В.). Вантажовідправником в накладних вказано ТзОВ «ТК «Скай Полімер», а вантажоодержувачем - ТзОВ «Плів Захист».

Товарно-транспортну накладну підписано: завідувачем складу ТзОВ «ТК «Скай Полімер» ОСОБА_1 - в графах «Відпуск дозволив» і «Здав (відповідальна особа вантажовідправника)» з накладенням відтиску печатки товариства; водієм ОСОБА_2 - в графах «Отримав водій/експедитор», «Прийняв водій/експедитор» та «Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)».

У досудовій вимозі (претензії) про стягнення заборгованості №12/10 від 12.10.2020 р., адресованій директору ТзОВ «Плів Захист» Лісовському В.В., ТзОВ «ТК «Скай Полімер» повідомило про те, що постачальник здійснив поставку товару згідно рахунку №2382 від 19.08.2020 р., підтвердженням чого є видаткова накладна №2628 від 25.08.2020 р. та товарно-транспортна накладна №ТК00-002628 від 25.08.2020 р., а станом на 12.10.2020 р. оплата була проведена частково на суму 30000 грн, у зв`язку з чим ТзОВ «ТК «Скай Полімер» вимагало негайно перерахувати йому 131551,51 грн заборгованості.

На підтвердження надіслання претензії позивач долучив роздруківку знімку екрана з електронним листом від: «юрист ІНФОРМАЦІЯ_2», кому: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тема: «Претензія про стягнення заборгованості вих.№12/10 від 12.10.2020».

У листі №21/10 від 21.10.2020 р. ТзОВ «ТК «Скай Полімер» зазначило, що згідно умов договору №643-03/05/2019 від 03.05.2019 р. товариство 25.08.20120 р. поставило на адресу ТзОВ «Плів Захист» товар відповідно до рахунку на оплату №2392 від 19.08.2020 р., видаткової накладної №2628 від 25.08.2020 р. та товарно-транспортної накладної №ТК00-002628 від 25.08.2020 р. і зазначені документи передавались одразу разом з поставкою відповідного товару та повинні були повертатись з підписом та печатками покупця протягом розумного строку, однак станом на 12.10.2020 р. ТзОВ «ТК «Скай Полімер» оригіналів документів не отримало. З огляду на це, ТзОВ «ТК «Скай Полімер» повідомило про повторне надіслання підписаних з його сторони двох оригіналів видаткової накладної №2628 від 25.08.2020 р. та двох оригіналів товарно-транспортної накладної №ТК00-002628 від 25.08.2020 р. і просило підписати направлені документи, проставити на них печатку та протягом двох робочих днів з моменту вручення цього листа повернути на юридичну адресу товариства оригінали його екземплярів.

Згадані лист №21/10 від 21.10.2020 р., два примірники видаткової накладної та два примірники товарно-транспортної накладної були надіслані на юридичну адресу ТзОВ «Плів Захист» 22.10.2020 р., що підтверджується копіями опису вкладення, фіскального чеку та накладної АТ «Укрпошта», і, як вбачається з інформації на веб-сайті АТ «Укрпошта», були вручені адресату 27.10.2020 р.

Відповідно до бухгалтерської довідки головного бухгалтера ТзОВ «ТК «Скай Полімер» №28/10 від 28.10.2020 р., ТзОВ «Плів Захист» здійснило часткову оплату за товар, поставлений 25.08.2020 р., а саме оплатило 30000 грн 17.09.2020 р. та 15000 грн 21.10.2020 р., відтак, загалом основна поточна заборгованість покупця перед постачальником складає 116551,51 грн.

У довідці №008-1/1216 від 28.10.2020 р. Акціонерного товариства «ОТП Банк» підтверджено надходження грошових коштів на поточний рахунок ТзОВ «Скай Полімер» від контрагента ТзОВ «Плів Захист» у період з 03.05.2019 р. по 27.10.2020 р. включно та відображено інформацію загалом про 39 з оплат, перша з яких була проведена 03.05.2019 р., а остання - 21.10.2020 р. Так, у 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Плів Захист» здійснило такі оплати: 08.01.2020 р. на суму 35000 грн та 09.01.2020 р. на суму 41322,41 грн, з призначенням платежу «Оплата за поліетилен вис. тиску зг. договору»; 15.01.2020 р. на суму 4426,80 грн, з призначенням платежу «Компенсація судових витрат згідно додаткової угоди №1 від 13.01.2020 р.»; 15.01.2020 р. на суму 44398,92 грн, з призначенням платежу «Штрафні санкції згідно додаткової угоди №1 від 13.01.2020 р.»; 17.09.2020 р. на суму 30000 грн та 21.10.2020 р. на суму 15000 грн з призначенням платежу «Оплата за товар згідно договору №643-03/05/2019».

У довідці №008-01/ від 26.01.2021 р. АТ «ОТП Банк» крім надходжень, відображених у вищезгаданій довідці банку, зазначено також про оплату ТзОВ «Плів Захист» 30.12.2020 р. 20000 грн з призначенням платежу «Оплата за товар згідно договору №643-03/05/2019 від 03.05.2019 р.».

З врахуванням здійсненої оплати та клопотання про зменшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 96551,51 грн заборгованості за товар.

Відповідно до п.7.2. договору, в разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язання по оплаті за товар, згідно умов даного договору, покупець несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення оплати за товар, від вартості неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення з дня виникнення до дня фактичної оплати. В разі прострочення сплати більш ніж на 3 (три) календарних дні покупець зобов`язаний сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36% (тридцять шість відсотків) річних від вартості неоплаченого в строк товару з дня настання терміну оплати товару до дня його фактичної оплати.

Керуючись цим пунктом договору, позивач у клопотанні про зменшення позовних вимог заявив до стягнення з відповідача 6163,61 грн пені та 18490,82 грн процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 26.08.2020 р. по 25.01.2021 р. включно.

Станом на дату ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо здійснення відповідачем оплати заявлених до стягнення сум.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як передбаченост.174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст.627 ЦК України).

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом (ст.266 ГК України).

За умовами пункту 1.3. укладеного між сторонами договору поставки, сторони можуть погодити асортимент товару, його кількість, вартість та інші умови окремих поставок товару, шляхом підписання специфікацій до даного договору, які є невід`ємною частиною даного договору. Умови таких специфікацій можуть відрізнятися від умов, передбачених даним договором, та застосовуються лише в межах поставки передбаченого в них товару.

У специфікації №1 до договору від 19.08.2020 р. сторони погодили умови поставки, асортимент, кількість та вартість зазначеного в ній товару.

Частиною першою статті 662 ЦК України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а частиною першою статті 663 ЦК України - передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

У специфікації №1 встановлено строк поставки до 26.08.2020 р. включно.

Стаття 664 ЦК України визначає, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч.1 ст.688 ЦК України, покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Стаття 689 ЦК України передбачає, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що право власності на товар, що постачається за даним договором, переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару, що підтверджується підписом уповноваженого покупцем представника у відповідній видатковій накладній.

Відповідно до п.2.3. договору, підтвердженням факту поставки товару є підписана сторонами видаткова накладна та інші товаросупровідні документи (товарно-транспортна накладна тощо).

Підписання видаткової накладної покупцем (його представником) свідчить про приймання ним товару по відповідній видатковій накладній за якістю і кількістю без зауважень (п.6.2. договору).

Отже, в силу вищенаведених положень законодавства та договору, відповідач у випадку відсутності в нього зауважень щодо товару, який поставлявся, був зобов`язаний прийняти такий товар від позивача та вчинити зі свого боку всі необхідні для цього дії, в тому числі, безумовно, і підписати товаросупровідні документи про приймання ним товару.

В матеріалах справи міститься довіреність на отримання цінностей, видана покупцем, товарно-транспортна накладна, підписана продавцем і водієм автомобільного перевізника, та видаткова накладна, підписана продавцем. При цьому, всі зі згаданих документів містять посилання на відомості про товар, який поставляється, що відповідають відомостям про товар, який підлягав поставці за специфікацією та щодо якого було виставлено рахунок на оплату.

Видаткові та товарно-транспортні накладні підписуються покупцем, як правило, безпосередньо після здійсненої ним перевірки та погодження прийняття товару. Умови укладеного договору не встановлюють чіткого порядку надання покупцю для підписання накладних та повернення їх з підписом, однак п.11.4. договору передбачає, що первинні облікові документи надаються сторонами в оригіналі, тобто оригінали накладних повинні були надаватись продавцем та повертатись йому покупцем і мали містити підписи обидвох сторін. Разом з тим, сторони припускали можливість неоформлення первинних документів під час проведення відповідної господарської операції з поставки товару, адже в цьому ж пункті договору вони зазначили, що у разі ненадання покупцем оригіналів документів постачальник має право припинити відвантаження товару до дня вручення покупцем постачальнику оригіналів таких документів.

Видаткова та товарно-транспортна накладна не підписані покупцем, проте по два примірники оригіналів цих документів, підписаних постачальником, надсилались ним відповідачеві для підписання і повернення по одному примірнику кожного документа.

Суд вважає, що, направляючи накладні на юридичну адресу, позивач діяв добросовісно та відповідно до звичаїв ділового обороту і усталеної практики відносин між сторонами, бажаючи одержати від відповідача у спосіб, який не суперечить умовам договору та законодавства, підписані екземпляри накладних або мотивовану відмову від підписання документів, що засвідчують факт прийняття товару.

У зв`язку з тим, що, як вже зазначалось вище, договором і специфікацією не передбачено детального порядку надання (надіслання) накладних, позивач не вчинив жодного порушення, надіславши відповідачеві 22.10.2020 р. накладні від 25.08.2020 р., адже, у разі існування достатніх правових підстав для цього, покупець у відповідь на надісланий йому супровідний лист з оригіналами документів міг висловити продавцеві свої заперечення стосовно неодержання товару, невідповідності товару вимогам щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари чи упаковки, а також повідомити постачальника про відмову від прийняття товару і підписання накладних або здійснити дії, спрямовані на фактичне повернення поставленого товару, тощо. Невчинення ж відповідачем з моменту одержання супровідного листа з наданими для підпису оригіналами накладних і по цей час жодної з вищезазначених дій може свідчити лише про те, що відповідач, не маючи обгрунтованих підстав для непідписання оригіналів, зволікав з належним оформленням прийняття товару, водночас і не заявляючи про свою відмову від підписання товаросупровідних документів, тобто протиправно не виконував обов`язок щодо здійснення зі свого боку дій, необхідних для забезпечення передання та одержання товару. При цьому, єдині можливі винятки з зобов`язання покупця прийняти товар відповідно до ст.689 ЦК України - відмова від договору та вимога замінити товар - полягають у вчиненні покупцем активних юридично значимих дій та не можуть ототожнюватись з бездіяльністю, яка полягає у непідписанні та неповерненні документів.

Отже, відповідач передбаченими для цього способами не заперечив обставини поставки, в тому числі і те, що вона відбулася саме у зазначений в накладних день.

Фактична поставка товару 25.08.2020 р. додатково підтверджується підписанням незаінтересованою особою - водієм автомобільного перевізника - товарно-транспортної накладної про здійснене перевезення цього товару, а також тим, що зазначений у видатковій накладній товар є саме тим товаром, про поставку якого домовились сторони, підписавши специфікацію до договору, та поставку якого очікував відповідач, видаючи довіреність на його отримання (правова позиція щодо можливості наданої покупцем довіреності слугувати належним і допустимим доказом поставки та передачі товару за відсутності підписаної покупцем видаткової накладної у випадку надіслання та неповернення її з підпису, висловлена Верховним Судом в постанові від 24.07.2018 р. у справі №904/9754/17).

Варто також зазначити, що дата поставки за накладною перебуває в межах погодженого у специфікації строку поставки (до 26.08.2020 включно), а після 25.08.2020 р. відповідач здійснив три оплати товару за договором.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням законодавцем в дію у 2019 році нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони та одночасно не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі №917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі №129/1033/13-ц).

Отже, відповідач не скористався своїм правом відмовитися від підпису накладних в разі неналежного оформлення наданих документів, незгоди з зафіксованими в них даних чи неодержання всіх необхідних, на його думку, документів, як і не висловив зауважень стосовно нездійснення поставки чи недоліків товару та, більш того, здійснив його часткову оплату, а докази здійснення в межах договору інших поставок після 25.08.2020 р. в суду відсутні.

Враховуючи і необхідність дотримання сторонами договірних відносин принципу «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), суд приходить до висновку, що надані позивачем докази в сукупності дозволяють з максимально можливою за даних обставин вірогідністю вважати доведеним те, що 25.08.2020 р. позивач дійсно поставив, а відповідач - прийняв товар на суму 161551,51 грн.

Відповідно до ч.5 ст.626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Як передбачено ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.4 ст.690 ЦК України).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п.5.3. договору, підставою для оплати товару є даний договір, видаткова накладна та рахунок на оплату товару.

Пунктом 5.4. договору визначено, що покупець здійснює оплату за товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку на оплату від постачальника.

У специфікації до договору зазначено, що оплата здійснюється на умовах відтермінування 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що, в свою чергу, є підставою для стягнення боргу за поставлений і неоплачений товар в сумі 96551,51 грн.

Як визначено частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1- 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписам, встановленим Господарським кодексом України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 1 і 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п.7.2. договору, в разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язання по оплаті за товар, згідно умов даного договору, покупець несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення оплати за товар, від вартості неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення з дня виникнення до дня фактичної оплати.

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, в зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується.

Виходячи з того, що відповідач не виконав обов`язок щодо сплати за поставлений йому товар у визначені строки, а також не спростував своєї вини в порушенні зобов`язання, нарахування пені є підставним.

Водночас, суд не може погодитись з позивачем в тому, що пеню слід розраховувати починаючи з 25.08.2020 р. - дати поставки товару, адже специфікацією, умови якої розповсюджувались на здійснену в цей день поставку, передбачено відтермінування оплати на 14 календарних днів з моменту поставки товару, тобто прострочення відповідача розпочалось лише 09.09.2020 р.

Внаслідок проведеного розрахунку суд встановив, що стягненню підлягає пеня в сумі 5422,06 грн -

Сума боргу (грн)Розмір подв. обл. ставки (%)К-сть днів у роціК-сть днів простр.Початок простр.Кінець простр. (включно)Сума пені (грн)
161551,.09.202016.09.2020423,74
131551,7.09.202020.10.20201466,48
116551,1.10.202029.12.20202674,95
96551,.12.202031.12.202063,31
96551,1.01.202125.01.2021793,57
Всього 5422,06
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.3 ст.692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге встановлення конкретного розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Згідно з п.7.2. договору, в разі прострочення сплати більш ніж на 3 (три) календарних дні покупець зобов`язаний сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36% (тридцять шість відсотків) річних від вартості неоплаченого в строк товару з дня настання терміну оплати товару до дня його фактичної оплати.

Суд здійснив власний розрахунок процентів в межах заявлених позовних вимог, з врахуванням дійсної дати початку прострочення -

Сума боргу (грн)Розмір проц. (%)К-сть днів у роціК-сть днів простр.Початок простр.Кінець простр. (включно)Сума проц (грн)
161551,.09.202016.09.20201271,22
131551,7.09.202020.10.20204399,43
116551,1.10.202029.12.20208024,86
96551,.12.202031.12.2020189,94
96551,1.01.202125.01.20212380,72
Всього 16266,17
та встановив, що їх розмір повинен становити 16266,17 грн.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи все наведене, суд дійшов висновку, що права позивача були порушені, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення 96551,51 грн основного боргу, 5422,06 грн пені та 16266,17 грн процентів за користування чужими грошовими коштами. В задоволенні 741,55 грн пені та 2 224,65 грн процентів слід відмовити.

Як передбачено п.2 ч.5 ст.238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Оскільки згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 165, 233, 236, 237, 238, 241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плів Захист», Львівська область, Яворівський район, с.Бердихів (ідентифікаційний код 37824833) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Скай Полімер», м.Київ, вул.Трускавецька, буд.2А, прим.7 (ідентифікаційний код 42797299) 96551,51 грн основного боргу, 5422,06 грн пені, 16266,17 грн процентів за користування чужими грошовими коштами та 2050,56 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченомуст.241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя З.П. Гоменюк