ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/558/21

Суддя А.Ю.Кошик, розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор-Агро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське»

прo стягнення 1 890 000,00 грн.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор-Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» прo стягнення 1 890 000,00 грн. заборгованості, з яких:

1) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 05/06-18 від 05.06.2018 року;

2) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 06/06-18 від 06.06.2018 року;

3) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 07/06-18 від 07.06.2018 року;

4) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 08/06-18 від 08.06.2018 року;

5) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 12/06-18 від 12.06.2018 року;

6) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 13/06-18 від 13.06.2018 року;

7) 270 000,00 грн. за договором поставки кукурудзи № 14/06-18 від 14.06.2018 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви, проаналізувавши предмет спору, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з додатками з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.173 цього Кодексу). Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Як вбачається з поданої позовної заяви і приєднаних до неї документів, заявлені до відповідача вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» зобов`язань щодо поставки товарів за кількома окремими господарськими договорами, за які Товариством з обмеженою відповідальністю «Стор-Агро» були перераховані кошти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське».

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) ч. 2 ст.173 Господарського процесуального кодексу України).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави стверджувати, що позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих підстав та, водночас, пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як зазначалося вище, у поданому позові позивачем об`єднано вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кількома окремими господарськими договорами.

Тобто в позові об`єднано вимоги, які випливають не з однорідних, а з подібних правовідносин і для встановлення фактичних обставин справи та перевірки їх доказами судом має бути досліджено кожен з таких договорів, а також всі первинні бухгалтерські документи, якими доводиться факт оплати товарів позивачем.

На переконання суду, заявлені позовні вимоги, що ґрунтуються на сімох окремих договорах поставки, не пов`язані між собою ні підставами виникнення (різні договори), ні зазначеними доказами.

До того ж заявлені позовні вимоги за своєю правовою природою не належать до основних та похідних.

Суд враховує, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор-Агро» за кожним з сімох договорів мають аналогічний предмет і підстави, а також спосіб захисту майнового права, однак, неналежне виконання грошового обов`язку становить самостійне порушення, і дослідження та встановлення відповідних обставин має відбуватися за кожним з цих договорів окремо, що утруднює розгляд таких вимог в одному провадженні, адже позовна заява та приєднані до неї додатки становлять собою великий обсяг документів.

При цьому, суд виходить з того, що обсяг наданих матеріалів і доказів не дозволяє суду самостійно здійснити роз`єднання позовних вимог на підставі ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

З викладеного слідує, що сумісний розгляд цих вимог вкрай ускладнюватиме вирішення спору в межах строків, визначених Господарським процесуальним кодексом України та перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Крім того, суд зазначає, що об`єднання позовних вимог є правом, а не обов`язком суду, а тому суд доходить висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки для виконання всіх завдань господарського судочинства, встановлених в ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, додержання яких превалює над будь-якими іншими доводами учасників судового процесу, зокрема сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи по суті (аналогічні доводи висловлені в Постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2018 року у справі № 910/3569/18).

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що заявником порушено правила об`єднання позовних вимог, що суперечить вимогам ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор-Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» прo стягнення 1 890 000,00 грн. повернути позивачу без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик