ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6381/20
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Фізичної особи-підприємця Зайцева Олександра Владиславовича

про стягнення 12 191,79 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 12 191,79 грн. боргу за Договором ПР/ДН-2-2019-019/НКМ-дч від 19.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи за наявними у справі документами.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що згідно з п.1.3. Договору оренди майно надається Орендарю для його використання за цільовим призначенням - розміщення закусочної, що здійснює продаж товарів підакцизної групи. Таким чином, Відповідач мав право використовувати орендоване приміщення лише для розміщення і функціонування в ньому закусочної, що згідно із законодавством є закладом громадського харчування. 11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі Постанова КМУ №211), якою на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020 Постанову КМУ №211 викладено в новій редакції. Згідно з підпунктом 3 п.2 Постанови КМУ №211, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020, було заборонено "з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо)…". Постановою Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020 заборону роботи закладів громадського харчування подовжено до 24.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України №291 від 22.04.2020 заборону роботи закладів громадського харчування подовжено до 11.05.2020. Постановою Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020 заборону роботи закладів громадського харчування продовжено до 22.05.2020. Таким чином, в період з 17.03.2020 до 22.05.2020 діяла пряма заборона на роботу закладів громадського харчування, встановлена Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що Відповідач мав право використовувати орендоване приміщення виключно для розміщення і функціонування в ньому закладу громадського харчування, та у зв`язку з прямою забороною на роботу закладів громадського харчування, встановленою Кабінетом Міністрів України з 17 березня до 22 травня 2020, Відповідач не мав можливості використовувати орендоване приміщення через обставини, за які він не відповідав. Договір оренди нерухомого майна №ПР/ДН-2-2019-019/НКМ-дч від 19.11.2019 в розумінні Цивільного кодексу України є Договором найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на який розповсюджується дія норм §1. Глави 58 "Загальні положення про найм (оренду)" Цивільного кодексу України. Згідно з ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України "Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає". Таким чином, Відповідач повинен бути звільнений від сплати орендної плати за Договором оренди за період з 17 березня до 22 травня 2020, оскільки він не мав можливості використовувати орендоване приміщення через обставини, за які він не відповідав, а саме через пряму заборону на роботу закладів громадського харчування, встановлену Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 (з урахуванням змін, внесених Постановами Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020; №239 від 25.03.2020; №291 від 22.04.2020; №343 від 04.05.2020). Згідно з підпунктом 6 п.2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" встановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна". Згідно з Відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (Інформаційна довідка №236738961 від 13.12.2020) нежитлова будівля - будівля кафе "Минутка", розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ленінського комсомолу (Залізничників), буд. 16а знаходиться у державній власності. Саме частина цієї будівлі загальною площею 18,3 м2 є предметом Договору оренди нерухомого майна №ПР/ДН-2-2019-019/НКМ-дч від 19.11.2019. Таким чином, оскільки Договір оренди нерухомого майна №ПР/ДН-2-2019-019/НКМ-дч від 19.11.2019 є договором оренди державного майна, а Відповідачу була заборонена діяльність згідно Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 (з урахуванням змін) на період з 17 березня до 22 травня 2020, то Позивач не мав права нараховувати, а Відповідач не повинен сплачувати орендну плату за вказаним Договором оренди за цей період. За період з 01.03.2020 по 16.03.2020 Відповідач сплатив Позивачеві орендну плату за Договором оренди нерухомого майна №ПР/ДН-2-2019-019/НКМ-дч від 19.11.2019 у розмірі 1 916,20 грн. (квитанція №ПН1822283 від 14.12.2020). За період з 22.05.2020 по 31.05.2020 Відповідач сплатив Позивачеві орендну плату за Договором оренди нерухомого майна №ПР/ДН-2-2019019/НКМ-дч від 19.11.2019 в розмірі 1 216,80 грн. (квитанція №ПН1822295 від 14.12.2020). Таким чином, оскільки Відповідач повністю сплатив Позивачу орендну плату за періоди з 1 березня по 16 березня 2020 та з 22 травня по 31 травня, зобов`язання Відповідача перед Позивачем щодо сплати орендної плати за вказані періоди фактично виконані, у Позивача відсутнє право на стягнення орендної плати за вказаний період. Згідно з розрахунком штрафних санкцій, доданим до позовної заяви Позивач розраховує штрафні санкції, виходячи з суми заборгованості з орендної плати за березень, квітень та травень 2020, які, як він вважає, становлять: 3 712,55 грн. за березень 2020; 3 712,55 грн. за квітень 2020; 3 772,18 грн. за травень 2020. Відповідач вважає, що Позивач розрахував штрафні санкції, виходячи з невірно визначеної суми заборгованості. Заборгованість Відповідача, за фактичний час використання орендованого приміщення та з урахуванням аргументів, наведених у пунктах 1 та 2 відзиву, на дату подачі позову становили: за березень 2020 - 1 916,20 грн.; за квітень 2020 - 0,00 грн.; за травень 2020 - 1 216,80 грн. Таким чином, Позивач невірно визначив суму фактичного боргу Відповідача, що призвело до невірного визначення Позивачем розміру штрафних санкцій за Договором оренди, тому вимоги Позивача щодо стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що 11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №211, якою на усій території України з 12 березня запроваджено карантин, а в подальшому введена заборона роботи об`єктів громадського харчування, що призвело до неможливості Відповідачем використовувати орендоване приміщення через обставини, за які він не відповідав, Відповідач направив до Позивача лист з проханням переглянути орендну плату за Договором оренди за період карантину (лист. Вих. №14/8 від 14.08.2020). На вказаний лист Відповідач отримав відповідь Позивача (лист №НЗТ-4-3/1136 від 18.09.2020), в якій Позивач відповів, що на той час рішення щодо можливості перегляду орендної плати не було прийняте, але Позивач запевнив Відповідача про те, що стосовно прийнятого рішення Відповідач буде повідомлений. Відповідач, очікуючи вирішення Позивачем питання щодо можливого зменшення орендної плати за період з березня по травень 2020, продовжував та продовжує в повному обсязі сплачувати рахунки Позивача за оренду приміщень. Таким чином, оскільки саме дії Позивача сприяли збільшенню строку прострочення виконання зобов`язання зі сплати орендної плати Відповідачем та збільшенню розміру штрафних санкцій, такі штрафні санкції не повинні бути стягнуті, оскільки порушення зобов`язань Відповідача сталося з вини Позивача.

У відповіді на відзив, Позивач зазначив, що відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Зазначеною статтею також закріплено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Отже, право на звільнення від орендної плати за певних умов передбачено Цивільним кодексом України (ст. 762) та Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-ІХ, який набрав чинності 18.04.2020, внесені зміни до Цивільного кодексу з метою конкретизації умов, за яких орендарі мають право на звільнення. Разом з тим, Фонд державного майна України надав роз`яснення щодо порядку застосування звільнення орендарів державного майна від сплати орендної плати у зв`язку із зазначеними змінами до Цивільного кодексу (лист Фонду від 30.04.2020 №10-16-8306). Як слідує із роз`яснень Фонду, для отримання звільнення від орендної плати необхідно: перевірити чи поширюються заборони зі здійснення певного виду підприємницької діяльності та іншої діяльності, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 №211 (зі змінами і доповненнями) на вид діяльності (цільове призначення), за яким використовується державне майно за договором оренди; якщо так, то орендар звертається із заявою до орендодавця із проханням звільнити такого орендаря від орендної плати за договором відповідно до ст. 762 ЦК України; після отримання звернення орендаря орендодавець спільно з балансоутримувачем майна, що є об`єктом договору оренди, здійснює обстеження орендованого приміщення з метою отримання доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди, про що складається акт; на підставі заяви орендаря і складеного представниками орендодавця і балансоутримувача акту обстеження орендодавець приймає рішення про звільнення орендаря від сплати орендної плати на період карантину. Крім того, 11.06.2020 Фонд надав додаткові роз`яснення порядку звільнення орендарів державної власності від орендної плати на період карантину з метою уникнути різночитання роз`яснень, наданих раніше в литі Фонду від 30.04.2020 №10-16-8306, згідно з якими, у разі надходження заяв орендарів на звільнення від орендної плати відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України, такі заяви можуть бути задоволені регіональними відділеннями Фонду за умови встановлення факту щодо поширення заборони на здійснення діяльності орендаря на орендованому майні, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і фактичного не здійснення орендарем забороненого виду діяльності на орендованому майні. В подальшому, у зв`язку з прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі Постанова); Закону України від 16.06.2020 №692-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" (далі Закон), яким внесено зміни до п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, Фондом надано додаткове роз`яснення щодо відмінностей звільнення орендарів від орендної плати відповідно до Постанови або Закону: лист Фонду від 04.08.2020 №10-16-15429. Відповідно до вказаного листа, з метою прийняття рішення орендодавця щодо звільнення орендаря від сплати орендної плати Регіональним відділенням слід здійснити комісійний огляд об`єкта оренди у порядку, наведеному у листі Фонду від 30.04.2020 №10-16-8306. Відповідачем, разом з тим, доказів на підтвердження дотримання зазначеного порядку звільнення орендаря від орендної плати за договором відповідно до ст. 762 ЦК України, не надано. Лише 14.08.2020 Відповідач звернувся до Позивача із заявою, в якій просив переглянути орендну плату за період карантину з 17.03.2020 по 31.05.2020. Однак, в період з 17.03.2020 по 31.05.2020 Відповідач не звертався з проханням переглянути орендну плату, а отже обстеження орендованого приміщення з метою отримання доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди не було складено. У відповідності до постанови КМУ №215 від 16.03.2020 з 17.03.2020 роботу закладів громадського харчування (ресторанів, закусочних, кафе) було заборонено, що, в свою чергу, певним чином обмежувало використання Відповідачем спірного майна за його цільовим призначенням. Проте, такі обмеження не свідчать про повну неможливість його використання Відповідачем, що є обов`язковою підставою для застосування ч.6 ст. 762 ЦК України, зокрема, про відсутність доступу до приміщення, про неможливість зберігання своїх речей/предметів/обладнання у ньому та здійснення діяльності із застосуванням адресної доставки замовлень. Відповідачем не доведено, що орендоване приміщення повністю не використовувалося, не надано жодних доказів в підтвердження відсутності можливості використовувати орендоване приміщення.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2019 сторонами укладено Договір оренди нерухомого майна №ПР/ДН-2-2019-019/НКМ-дч (далі Договір), за п.1.1. якого на умовах та в порядку, визначених цим Договором, Орендодавець (Позивач) передає, а Орендар (Відповідач) приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 18,3 м2, а саме частину нежитлової будівлі кафе "Минутка" (літ. А-1, прим. №№5,6) структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", розташоване в Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, яке знаходиться за адресою: вул. Залізничників, 16 А, одноповерхового будинку, загальною площею 83,5 м2 (далі майно), в тому числі коефіцієнт загальних площ 21,92 % згідно з планом за поверхами, з викопіюванням з поповерхового плану, відповідно до Акта приймання-передачі майна, що складає невід`ємну частину цього Договору.

Майно надається Орендарю для його використання за цільовим призначенням - розміщення закусочної, що здійснює продаж товарів підакцизної групи (п.1.3. Договору).

Передача Орендареві майна в строкове платне користування здійснюється на підставі Акта приймання-передачі майна від Орендодавця до Орендаря, складеного згідно з формою, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 1). Майно вважається переданим Орендодавцем Орендарю з дати підписання уповноваженими представниками сторін Акта приймання-передачі майна та скріплення печатками (у разі наявності) в строки, встановлені цим Договором. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до Орендаря з дати підписання сторонами Акта приймання-передачі майна від Орендодавця до Орендаря (п.2.1. Договору).

Розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за перший базовий місяць листопад 2019 р. (місяць проведення аукціону) користування за 1 м2 майна 169,40 грн., крім того ПДВ - 33,88 грн., а всього разом з ПДВ - 203,28 грн. (п.3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору загальний розмір орендної плати за перший базовий місяць листопад 2019 р. (місяць проведення аукціону) користування майном становить 3 100,00 грн., крім того ПДВ - 620,00 грн., а всього разом з ПДВ - 3 720,00 грн. (далі орендна плата).

У разі підписання сторонами Акта приймання-передачі майна від Орендодавця до Орендаря у місяці, що не є місяцем проведення аукціону, розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць, що передують місяцю підписання та за місяць підписання сторонами Акта приймання-передачі майна від Орендодавця до Орендаря.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Сторони погодили, що для розрахунків приймається індекс інфляції розрахований Державною службою статистики України, та опублікований на офіційному ресурсі https://index.minfin.com.ua/economy/index/inflation/.

Згідно з п.3.3. орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за Актом приймання-передачі майна від Орендодавця до Орендаря та сплачується Орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок Орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок.

Не виставлення рахунку Орендодавцем не звільняє Орендаря від сплати Орендної плати за Договором.

У п.6.2.3. Договору сторони погодили, що Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені Договором.

У разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором, Орендар сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення грошового зобов`язання (п.8.2. Договору).

На виконання умов Договору, 20.11.2019 Відповідач прийняв об`єкт оренди у користування за актом приймання-передачі.

За даними Позивача, Відповідач порушував свої зобов`язання з орендної плати, у зв`язку з чим за ним обліковується борг у розмірі 11 219,50 грн. за період прострочення: березень - травень 2020.

З посиланням на п.8.2, 8.4. Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню у розмірі 635,70 грн. за період з 20.04.2020 по 30.10.2020 та 3 % штрафу в розмірі 336,59 грн. за період з 20.04.2020 по 30.10.2020. Нарахування проводилося окремо за кожний місяць.

Однак, за спірний період 14.12.2020 Відповідач частково погасив борг за Договором. За період з 01.03.2020 по 16.03.2020 Відповідач сплатив Позивачеві орендну плату за Договором у розмірі 1 916,20 грн. (квитанція №ПН1822283 від 14.12.2020). За період з 22.05.2020 по 31.05.2020 Відповідач сплатив Позивачеві орендну плату за Договором в розмірі 1 216,80 грн. (квитанція №ПН1822295 від 14.12.2020).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є умови виконання договору оренди, період виникнення (існування) боргу з орендної плати, обґрунтованість нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 193 ГК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

За період користування об`єктом оренди з березня по травень 2020 року Позивачем нараховано Відповідачеві орендну плату в загальному розмірі 11 219,50 грн.

Однак, всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (далі Постанова № 211) на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 року.

Підпунктом 3 п. 2 Постанови № 211 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020) заборонено: з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Постановами Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020, № 291 від 22.04.2020 та № 434 від 04.05.2020 заборону роботи закладів громадського харчування подовжено до 24.04.2020, 11.05.2020 та 22.05.2020, відповідно.

Підпунктом 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" встановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.

Відповідно до п. 1.3 Договору майно надається Орендарю для його використання за цільовим призначенням - розміщення закусочної, що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно з п. 1.5 Договору використання майна для цілей, не зазначених у п. 1.3 цього договору визнається користуванням майном всупереч цільовому призначенню.

Пунктом 6.2.2 договору встановлено, що Орендар зобов`язаний використовувати майно виключно за його цільовим призначенням відповідно до умов цього договору.

При цьому, об`єктом оренди є саме державне майно. Оскільки згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, власником 100% статутного капіталу Акціонерного товариства "Українська залізниця" є Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України.

Отже, Відповідач, як суб`єкт, діяльність якого була заборонена у період з 17.03.2020 до 21.05.2020 включно, звільнений від сплати орендної плати за вказаний період за спірним договором оренди державного майна в силу закону.

При цьому, Позивач не надав доказів, що орендоване приміщення використовувалося Відповідачем, хоча б частково, у період заборони. До того ж, спірне приміщення орендується Відповідачем не для зберігання речей, чи перебування персоналу, а саме для розміщення закусочної, що здійснює продаж товарів підакцизної групи - п.1.3. Договору. Тобто Позивач не спростував твердження Відповідача, що відповідно до нормативних заборон, Відповідач зупинив діяльність свого закладу харчування.

Для звільнення Орендаря від сплати орендної плати на підставі підпункту 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", чинним законодавством не вимагається вчинення орендарем будь-яки дій для такого звільнення (звернення до Орендодавця з будь-якими листами, встановлення наявності форс-мажорних обставин тощо).

Щодо посилання Позивача на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 (далі Постанова № 611) Орендар за спірним Договором не входить до переліку осіб, звільнених від сплати орендної плати, то Постановою № 611 встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3 (пункт 1).

Орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину (пункт 2).

Тобто, Постанова № 611 стосується відносин сторін за договорами оренди державного майна на весь період дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, без конкретизації, чи була заборонена господарська діяльність орендаря у період карантину.

Підпунктом 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" встановлено пряму заборону нарахування орендної плати за договорами оренди державного або комунального майна для суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена у період дії карантину.

Отже, положення Постанови № 611 жодним чином не впливають на підпункт 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

З урахуванням викладеного, Відповідач мав сплатити Позивачеві орендну плату у розмірі 1 916,20 грн. за період з 01.03.2020 по 16.03.2020 та 1 216,80 грн. період з 22.05.2020 по 31.05.2020.

У п. 3.3 Договору сторони погодили, що орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за актом приймання - передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок.

Так, 1 916,20 грн. мали бути сплачені Орендодавцем у строк до 20.04.2020 включно; 1 216,80 грн. - до 20.06.2020 включно.

Проте, Відповідач свої договірні зобов`язання з орендної плати виконав з порушенням обумовлених Договором строків. За період з 01.03.2020 по 16.03.2020 Відповідач сплатив Позивачеві орендну плату за Договором у розмірі 1 916,20 грн. (квитанція №ПН1822283 від 14.12.2020). За період з 22.05.2020 по 31.05.2020 Відповідач сплатив Позивачеві орендну плату за Договором в розмірі 1 216,80 грн. (квитанція №ПН1822295 від 14.12.2020).

Відповідно, станом на дату прийняття судом рішення у даній справі, Відповідач не має боргу з орендної плати за період з березня по травень 2020 року.

Заборгованість з орендної плати сплачена Відповідачем 14.12.2020, після звернення Позивачем до суду з даним позовом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 3 133,00 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

З посиланням на п. 8.2., 8.4 Договору Позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 20.04.2020 по 30.10.2020 у розмірі 635,70 грн. та штраф у розмірі 336,59 грн.

Перевіривши розрахунок пені судом встановлено, що цей розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства, Позивачем помилково визначені розміри сум основного боргу (без урахування підпункту 6 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". Позивачем здійснюється нарахування пені з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Тоді як, згідно з п. 3.3 Договору, орендна плата нараховується сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок.

Прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Таким чином, 20 число місяця, наступного за звітним, є останнім днем оплати, відповідно, прострочення виникає з 21 числа місяця наступного за розрахунковим, а саме з 21.04.2020, 21.06.2020.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У вчиненому сторонами правочині не погоджено подовження строку нарахування пені, а лише зазначено, що її нарахування здійснюється за кожен день прострочення грошового зобов`язання. Однак, дане формулювання не може бути прийняте судом, як погодження сторонами подовження строку для нарахування пені.

За перерахунком суду, пеня з простроченої суми становить 177,70 грн., штраф - 93,99 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 177,70 грн. - пені, 93,99 грн. - штрафу.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 133,00 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зайцева Олександра Владиславовича, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", 49062, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108 (код 40081237) 177,70 грн. - пені, 93,99 грн. - штрафу, 46,49 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений статтею 256 ГПК України з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 04.03.2021 у зв`язку з хворобою судді.

Суддя С.Г. Юзіков