ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.03.2021 Справа № 917/262/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали

за позовною заявою Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області, вул. В.Козака, 1, м. Полтава, 36020

в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

позивач:1) Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, провул. Чайковського, 5, м. Полтава, 36020

2) Полтавська міська рада, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оллан», вул. Ватутіна, 9/68, м. Полтава, 36039

про стягнення 92838,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема правову позицію суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, викладену в постанові від 20.09.2018 в справі № 924/1237/17.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення ЄСПЛ у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

В позовній заяві прокурором зазначено, що органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Полтавська міська рада.

Суд звертає увагу, що відповідно до зробленого судом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.03.2021 Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради за організаційно-правовою формою є саме комунальним підприємством, тобто суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, а не органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Ст. 62 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказано, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Як свідчить зміст позовної заяви, спірні правовідносини виникли в зв`язку з невиконанням відповідачем умов п.4.1 договору №Д334 від 23.05.2013 (в редакції додаткової угоди № 4 від 02.03.2015р.) щодо сплати за місця розміщення реклами за весь період фактичного користування ними на користь КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради.

Полтавська міська рада не є стороною зазначеного договору, позовна заява містить вимоги про стягнення грошових коштів саме на користь КП «Полтава-сервіс», а не на користь Полтавської міської ради, тому суд вважає, що визначення прокурором в позовній заяві Полтавської міської ради як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є помилковим.

В той же час, пред`явлення прокурором позову в інтересах держави в особі КП «Полтава-сервіс», яке є стороною у спірних правовідносинах, але не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, прямо заборонено ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Одночасно судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурором додано до позовної заяви копії листів, адресованих Полтавській міській раді та КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради за № 35-1506вих.21 від 08.02.2021 з пропозицією звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості та за № 35-2023 вих.21 від 19.02.2021 з повідомленням про намір подати відповідний позов до господарського суду Полтавської області. Разом з тим, до позовної заяви не додані докази, які свідчать про фактичне направлення вказаних листів.

Про отримання першого з листів КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради свідчить відповідь вказаного підприємства, копія якої додана до позовної заяви (вих.№169 від 09.02.2021), в якій повідомляється про те, що «на даний час у КП «Полтава-сервіс» відсутні можливості оперативно звернутися з позовом щодо стягнення коштів з ТОВ «Оллан» у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору».

Таким чином, із вказаного листа не вбачається, що КП «Полтава-сервіс» відмовляється вживати заходи щодо стягнення заборгованості з відповідача, а неможливість подання відповідного позову носить тимчасовий характер з огляду на незначний розмір заборгованості та судового збору, який підлягає сплаті за подання позову про її стягнення.

Крім того, судом приймається до уваги, що заборгованість, стягнення якої є предметом позову, відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, виникла в період з січня 2020 по січень 2021, тобто строк позовної давності щодо її стягнення становить близько двох років та більше.

Прокурором не надано доказів, які б свідчили про фактичне попереднє надсилання свого листа від 19.02.2021, в якому повідомляється про намір подати позов до господарського суду, як на адресу Полтавської міської ради, так і на адресу КП «Полтава-сервіс», а також не надані докази, які б свідчили про одержання відповіді на цей лист. Крім того, суд звертає увагу, що строк між датою складення листів (8 та 19 лютого 2021) та датою подання позову (24.02.2021) не є тривалим, та не може розглядатися як розумний строк для вжиття відповідних заходів адресатами навіть у випадку, якби вказані листи були отримані ними в день підписання листів.

Враховуючи викладене, прокурор не обґрунтував належними доказами той факт, що Полтавська міська рада, яку прокурор вважає органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів у спірних правовідносинах в розумні строки.

В той же час, на думку суду, Полтавська міська рада взагалі не є таким органом у спірних правовідносинах, враховуючи встановлені судом обставини, які наведені вище.

Враховуючи всі викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що прокурором не обґрунтовано належним чином наявність підстав для його звернення до суду в інтересах держави з даним позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Наведені обставини є підставою для повернення позовної заяви з доданими до неї документами без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174 (п. 4 ч. 5), 234 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути першому заступнику керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області.

Додаток: позовна заява від 19.02.2021 вих. №35-2021вих-21 (вх. № 282/21 від 24.02.2021) та додані до неї документи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи - з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко