ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02.03.2021 р. Справа № 914/479/21

Суддя Петрашко М.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд»

до відповідача Приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича

про зняття арешту з коштів на банківському рахунку, який було накладено в межах виконавчого провадження №63533974

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» до відповідача Приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про зняття арешту з коштів на банківському рахунку, який було накладено в межах виконавчого провадження №63533974.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

При цьому слід звернути увагу позивача на те, що в силу статті 91 Господарського процесуального кодексу України у суду при розгляді справи може виникнути необхідність оглянути оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

Як встановлено судом, у додатках до позовної заяви містяться копії документів. При цьому позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви, що є порушенням пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається із поданих матеріалів, ні у позовній заяві, ні у доданих до неї документах немає попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат (розрахунку судового збору та розрахунку витрат, пов`язаних з розглядом справи), які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що є порушенням вимог пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 та частини 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27. Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003)», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003р. №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (нижче підпису). Приклад засвідчення копії документа зазначено у пункті 5.27. Національного стандарту України (ДСТУ 4163-2003).

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної долучено незасвідчені копії документів, які не містять таких відміток: "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов?язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Таким чином, позивачем порушено вимоги частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, оскільки долучені до позовної заяви копії документів не можуть вважатися доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу, оскільки ці документи не є ані оригіналами, ані належним чином засвідченими копіями.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із позовних матеріалів, позивачем на першій сторінці позовної заяви зазначено, що розмір судового збору за позов немайнового характеру становить 2270,00 грн.

Однак, як встановлено судом, позивач не долучив до позовної заяви докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі. Про наявність таких доказів також не зазначено і в переліку додатків до позовної заяви.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України "Про судовий збір", позивачу в даному випадку слід було сплатити судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 2270,00 грн.

Частиною 1 та частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведені недоліки позовної заяви, суд дійшов висновку залишити позовну заяву без руху та встановити позивачу десятиденний строк для їх виправлення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на таке.

Як вбачається із поданих матеріалів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою в порядку позовного провадження (Розділ ІІІ Господарського процесуального кодексу України) та керуючись статтями 123, 124, 129, 162, 163, 164 Господарського процесуального кодексу України просить:

- зняти арешт з коштів на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк», МФО - 325365, який було накладено в межах виконавчого провадження №63533974 про стягнення з ТзОВ «Гал-Леобуд» на користь ТзОВ «Бакарді Мартіні Юкрейн» коштів в розмірі - 5012726,52 грн. (п`ять мільйонів дванадцять тисяч сімсот двадцять шість гривень 52 копійок), з яких: 4732102,00 грн. - основний борг, 163622,67 грн. - пеня, 24094,19 грн. - 3% річних, 18807,13 грн. - інфляційні втрати та 74100,53 грн. - витрат на оплату судового збору;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

При цьому, як вбачається із описової частини позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» посилається на частину 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, статтею 339 Господарського процесуального кодексу України, яка відноситься до Розділу IV «Судовий контроль за виконанням судових рішень», передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Порядок подання скарги, строки для звернення із скаргою та порядок розгляду скарги зазначені у Розділі IV «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Господарського процесуального кодексу України (статті 340, 341 та 342 Господарського процесуального кодексу України).

Також слід зазначити, що згідно із абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Як вказано у частині 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи наведене, в разі усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в цій ухвалі суду, суд також дійшов висновку надати можливість позивачеві подати нормативно-правове обгрунтування звернення до Господарського суду Львівської області саме в порядку позовного провадження (Розділ ІІІ Господарського процесуального кодексу України), а не у порядку звернення із скаргою на дії приватного виконавця на підставі статей 339, 340, 341 Господарського процесуального кодексу України (Розділ VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень»), беручи до уваги те, що позивач є стороною виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 123, 162, 164, 174, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для виправлення допущених недоліків, які зазначені в даній ухвалі суду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.М. Петрашко