ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

02 березня 2021 рокуСправа № 912/3868/20

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши в судовому засіданні

матеріали заяви Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" про розстрочку виконання рішення суду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" (вул. Мурманська, 29 М, м. Кропивницький, 25014)

до Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, 159, с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області )

про стягнення 191 279,01 грн,

секретар судового засідання Солдатова К.І.

представники:

від стягувача - участі не брав;

від боржника - Швець Р.Ю., адвокат, ордер АА №1075079 від 21.01.2021;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" до Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" про стягнення 191 279,01 грн, з яких 147 000,00 грн основного боргу, 37 178,60 грн пеня, 3 930,41 грн 3 % річних, 3 170,00 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами з покладенням на відповідача судових витрат.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" 137 000,00 грн основного боргу, 36 330,02 грн пені, 3 904,36 грн 3 % річних, 3 170,00 грн 0,1 % за користування чужими грошовими коштами та 2 855,98 грн судового збору.

25.02.2021 до господарського суду від Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" надійшла заява від 24.02.2021 про розстрочення виконання рішення, в якій боржник просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2021 у справі № 912/3868/20 за наступним графіком: до 24.02.2022 - 10 000,00 грн, до 24.02.2022 - 137 000,00 грн, до 24.02.2022 - 36 330,02 грн, до 24.02.2011 - 3 904,36 грн, до 24.02.2022 - 3 170,00 грн, до 24.02.2022 - 2 855,98 грн (судовий збір).

Ухвалою від 25.02.2021 заяву Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" від 24.02.2021 про розстрочення виконання рішення суду призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2021 об 11:30 год.

01.03.2021 до суду надійшли заперечення стягувача на заяву про розстрочку виконання рішення суду, де зокрема зазначено, що відповідач з моменту отримання товару мав рік часу щоб розрахуватися за його отримання, чого ним зроблено не було; відповідач зазначає про скрутне фінансове становище та надає довідки про стан рахунків станом на 24.02.2021 та за період січень 2021, які на думку позивача надані як такі, що вигідні відповідачу. На думку стягувача, відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах та в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для розстрочення; відповідачем не надані докази, які ускладнили або зробили би неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів.

Крім того, стягувачем зазначено, що боржник жодного разу не звертався до позивача з пропозицією укладення мирової угоди чи розстрочення рішення, жодної домовленості між сторонами не було досягнуто, відповідач не передбачає жодної компенсації чи індексації на користь позивача пов`язаної із розстроченням рішення. Серед іншого, стягувач зазначає, що термін, на який боржник просить розстрочити виконання рішення, також є ще одним доказом того, що розрахуватися відповідач не має на меті, адже збирання сільськогосподарської продукції розпочинається в кінці червня на початку липня місяця, і який сенс розтягувати погашення боргу до лютого 2022 року.

В судовому засіданні 02.03.2021 представник стягувача участі не брав, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення засідання суду, що підтверджується телефонограмою № 4452 від 26.02.2021, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 76).

Заявник (боржник) у судовому засіданні 02.03.2021 підтримав подану заяву про розстрочку виконання рішення суду, з підстав викладених у заяві.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника заявника (боржника), оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду по справі № 912/3868/20, виходячи з наступного.

В обґрунтування вимоги про розстрочення виконання рішення боржник стверджує, що підприємство не має у своєму розпорядженні загальної суми стягуваної заборгованості. Така ситуація склалася у зв`язку із складними фінансовими взаємовідносинами з контрагентами відповідача та укладеними з ними договорами, виплати грошових коштів іншим контрагентам.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк остання не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Відстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес стягувача.

Таким чином, при розгляді заяв щодо відстрочки (розстрочки) виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічні висновки наведені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2019 у справі 2-54/08.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 5-рп/2013 зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Приписами ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зауважує, що заявником на підтвердження власних доводів надано довідки про поточний стан рахунку станом на 24.02.2021.

Провівши аналіз наданих заявником документів суд дійшов висновку про те, що наведені заявником обставини в якості підстави для розстрочки виконання рішення не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Скрутне фінансове становище, на яке посилається боржник, не є надзвичайними і не прогнозованими обставинами, а складний фінансовий стан в умовах ринкової економіки є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер. При цьому, суд зауважує, що економічні процеси у державі негативно впливають на фінансову діяльність не лише боржника, але й кредитора, тобто, сторони перебувають у рівних умовах.

При цьому, до заяви про розстрочення виконання рішення заявником не додано доказів того, яким чином боржник намагається прискорити виконання рішення суду (звернення до контрагентів щодо проведення своєчасного розрахунку, наявність позовів до своїх боржників, тощо). Крім того, подані заявником довідки від 24.02.2021 про відсутність коштів на банківських рахунках не свідчать про відсутність коштів у боржника взагалі, а також про відсутність інших рахунків у банках чи майна у боржника, за рахунок якого можна виконати рішення суду у даній справі.

Подана заявником у судовому засіданні 02.03.2021 довідка про фінансовий стан №5 від 01.03.2021 також не підтверджує неврожай у 2020.

Суд враховує, що заборгованість за договором купівлі - продажу №581-т від 19.03.2019 у боржника виникла з 28.09.2019 і за цей час відповідачем сплачено лише 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 04.02.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, а повний текст судового рішення у справі № 912/3868/20 складено 09.02.2021.

Тобто, вимоги заявника про розстрочення виконання рішення суду понад рік суперечать вимогам процесуального закону та суд не вправі самостійно змінювати розмір щомісячних платежів та строки їх внесення боржником.

Враховуючи встановлені обставини та наведені вище приписи законодавства, суд приходить до висновку, що подана зава про розстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню.

При цьому суд зауважує, що будь-яка із сторін не позбавлена права звернутися до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду, обґрунтувавши заяву відповідними належними доказами, що підтверджують ускладнення виконання рішення суду чи роблять його неможливим.

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" про розстрочення виконання рішення у справі № 912/3868/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Копію ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" (вул. Мурманська, 29 М, м. Кропивницький, 25014) та Фермерському господарству "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, 159, с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області).

Повний текст ухвали складено 04.03.2021.

Суддя М.С. Глушков