ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2021 р. Cправа № 5/435-04(902/1019/20)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат"

до: Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С.

про стягнення 1 976 000,00 грн

у межах справи № 5/435-04

за заявою: Дочірнього підприємства "Універсальна юридична компанія "Естоппель"

до: Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"

про визнання банкрутом

за участю :

ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат": Черкасова О.В.

арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С.

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України: Гріненко Н.В.

Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький): Попик О.О., за наказом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

16.10.2020 року до суду від ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" надійшла позовна заява № 360/01 від 08.10.2020 року про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 1 976 000,00 грн. боргу, що виник внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором № 720-401-FA19 від 16.12.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою від 20.10.2020 року призначено підготовче засідання з розгляду позовної заяви по справі № 5/435-04(902/1019/20) в межах справи № 5/435-04 на 01.12.2020 року. Залучено до участі у справі з розгляду позовної заяви ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 1 976 000,00 грн по справі № 5/435-04(902/1019/20) в межах справи №5/435-04 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С.

09.11.2020 року до суду від арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. надійшло пояснення № 02-04/160 від 29.09.2020 року щодо позову, в якому останній підтверджує викладені у позовній заяві обставини щодо наявності заборгованості в сумі 1 976 000,00 грн.

17.11.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив № 171 від 11.11.2020 року на позовну заяву, в якому останній підтверджує наявність заборгованості перед позивачем.

20.11.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив №б/н від 18.11.2020 року.

Ухвалою від 27.11.2020 року задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Залучено до участі у справі №5/435-04(902/1019/20) з розгляду позовної заяви ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 1 976 000,00 грн в межах справи № 5/435-04 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Ухвалою від 01.12.2020 року підготовче засідання з розгляду згаданої позовної заяви в межах справи № 5/435-04 призначено на 18.01.2021 року.

Ухвалою від 18.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу з розгляду позовної заяви №360/01 від 08.10.2020 року (вх. № 01-36/743/20) ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 1 976 000,00 грн. по справі № 5/435-04(902/1019/20) в межах справи № 5/435-04 - до судового розгляду по суті на 23.02.2021 року.

09.02.2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання № 5 від 05.02.2021 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача, з урахуванням обставин, викладених у поданому раніше до суду відзиві.

Ухвалою від 10.02.2021 року вирішено судове засідання 23.02.2021 року провести в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Вінницької області. Доручено Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат".

Ухвалою від 19.02.2021 року задоволено заяву представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon". Ухвалено забезпечити участь представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

19.02.2021 року до суду від представника позивача надійшов лист від 19.02.2021 року (сформовано в системі "Електронний суд"), до якого додано докази понесених судових витрат на оплату поштової кореспонденції до суду.

23.02.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява від 23.02.2021 року (сформовано в системі "Електронний суд") про розподіл судових витрат, в якій позивач просить відшкодувати за результатами розгляду справи судові витрати, що становлять: 33 370,51 грн., з яких: 29 640,00 грн. судові витрати зі сплати судового збору, 101,88 грн. судові витрати з оплати направлення поштової кореспонденції.

В судове засідання на визначену дату з`явились представники позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С.

В ході розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просив їх задоволити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Томашук М.С. не заперечив щодо позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України заперечила щодо позову.

Представник Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) поклалась на розсуд суду щодо заявленого позову.

Заслухавши пояснення представників учасників провадження, оглянувши матеріали позову, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд встановив наступне.

За змістом позовної заяви та наданих доказів, вбачається наступне.

13.12.2019 року ДП "Уладівський спиртовий завод" звернувся на адресу арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. з листом № 169/1 від 13.12.2019 року про погодження укладення договору на отримання поворотної фінансової допомоги від ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат", із зазначенням про те, що укладення даного договору надасть можливість розрахуватись по заборгованості по заробітній платі та перед бюджетом, що виникла з причин простійного періоду, відсутності готової продукції на складах підприємства та відсутності коштів на рахунках.

Укладення згаданого договору було погоджено арбітражним керуючим (розпорядником майна) Томашуком М.С., про що свідчить відповідний запис на листі 169/1 від 13.12.2019 року про погодження укладення договору.

16.12.2019 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (позикодавець) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (позичальник) укладено договір № 720-401-FА19 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку, та на умовах, передбачених даним Договором, та додатковими угодами до даного Договору.

Поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій як сплати за користування такими коштами (п. 1.2.).

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірах та в терміни, погоджені сторонами додатковими угодами до даного договору, які є невід`ємними частинами договору (п. 2.1).

Поворотна фінансова допомога надається протягом дії договору, або на умовах додаткових угод до Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позичальника (п. 2.3).

Поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника відповідно до статутних цілей його діяльності (п. 2.4).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню протягом термінів, погоджених сторонами додатковими угодами до даного договору, які є невід`ємними частинами договору (п. 3.1).

Повернення грошових коштів проводиться шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок позикодавця в установі банку (п. 3.2).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 8.1).

Всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома Сторонами (п. 8.2).

В подальшому, до даного договору між сторонами укладались додаткові угоди, якими погоджувались розміри надання поворотної фінансової допомоги та строки, на які остання надавалась:

додаткова угода № 1 від 16.12.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання;

додаткова угода № 2 від 25.02.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання;

додаткова угода № 3 від 25.05.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000 грн. на термін 90 днів з дати її отримання;

додаткова угода № 4 від 08.07.2019 року, згідно якої позивач зобов`язується надати відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 476 000 грн. на термін 40 днів з дати її отримання.

Укладення вказаних додаткових угод до договору № 720-401-FА19 від 16.12.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги, також було погоджено арбітражним керуючим (розпорядником майна) Томашуком М.С., про що свідчать відповідні записи на листах ДП "Уладівський спиртовий завод" про погодження укладення додаткових угод до договору №177 від 16.12.2019 року, № 39 від 24.02.2019 року, № 68 від 25.05.2019 року, № 103 від 08.07.2019 року.

На виконання вимог договору № 720-401-FА19 від 16.12.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 1 976 000,00 грн., що стверджується відповідними платіжними дорученнями за період з 17.12.2019 року по 30.07.2020 року (а.с.22-45).

Поряд з цим, всупереч умовам договору, відповідач у встановлений договором строк грошові кошти позивачу не повернув, в зв`язку з чим заборгував останньому 1 976 000,00 грн.

Наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 1 976 000,00грн. також підтверджується відповідачем та арбітражним керуючим (розпорядником майна відповідача), про що вказано у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях поданих до суду.

На момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості перед позивачем до суду не подано.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступні законодавчі положення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас, суд звертає увагу на те, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства).

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно п. 1, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Враховуючи наведене, КУ з процедур банкрутства введено в дію з 21.10.2019 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Тобто, перехід від регулювання передбаченого ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого КУ з процедур банкрутства здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 924/159/14, від 11.08.2020 у справі № 904/3457/19, від 27.08.2020 року у справі № 904/4928/17.

Відтак, розгляд справи № 5/435-04, в тому рахунку і розгляд позовної заяви ТзДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" № 360/01 від 08.10.2020 року про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 1 976 000,00 грн. боргу в межах справи № 5/435-04, здійснюється згідно положень КУ з процедур банкрутства.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Судом встановлено, що між 16.12.2019 року між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" та ДП "Уладівський спиртовий завод" укладено договір № 720-401-FА19 про надання поворотної фінансової допомоги, на виконання якого позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 1 976 000,00 грн.

За приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 13.08.2004 року було порушено провадження у справі №5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод".

Поряд з цим, провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зважаючи на те, що позовні вимоги, які є предметом даного судового розгляду, виникли на підставі укладеного 16.12.2019 року договору (після порушення провадження у справі №5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод") та заявлені за період 2020 року, відтак така заборгованість є поточною.

Слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як встановлено судом, на виконання договору № 720-401-FА19 про надання поворотної фінансової допомоги від 16.12.2019 року позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 1 976 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги, що стверджується відповідними платіжними дорученнями.

Однак, відповідач у встановлений договором строк грошові кошти позивачу не повернув, в зв`язку з чим заборгував останньому 1 976 000,00 грн.

На момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості перед позивачем до суду не подано.

Також, як було зазначено раніше, відповідачем та третьою особою - арбітражним керуючим (розпорядником майна боржника) було підтверджено наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 1 976 000,00 грн., про що було зазначено у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Третя особа - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо первісних позовних вимог заперечила. Однак, доказів на спростування наявності заборгованості в розмірі 1 976 000,00 грн. до суду подано не було.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу та відсутність повернення останнім наданих у позику коштів, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 976 000,00 грн. боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 29 640,00 грн. покладаються на відповідача.

При цьому, суд зауважує, що представником позивача 23.02.2021 року до суду подано заяву, в якій позивач просить відшкодувати за результатами розгляду справи судові витрати, зокрема 101,88 грн. - з оплати направлення поштової кореспонденції.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 128 ГПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до висновків, які викладені в постанові КГС ВС від 21.06.2019 у справі № 910/10126/18 поштові витрати, понесені стороною при направленні іншим учасникам справи кореспонденції, відносяться до судових витрат. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження понесених судових витрат на пересилання поштової кореспонденції в сумі 101,88 грн., позивачем надано відповідні докази, фіскальні чеки від 09.10.2020 року №№ 0611, 0610, 0612.

З огляду на викладене, вищевказані документально підтверджені судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" № 360/01 від 08.10.2020 року про стягнення з ДП "Уладівський спиртовий завод" 1 976 000,00 грн. боргу в межах справи № 5/435-04 про банкрутство ДП "Уладівський спиртовий завод", задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод" (; вул. Некрасова, 1, с.Уладівка, Літинський р-н, Вінницька обл., 22231) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат" (; вул. Ужанська, 25, м. Перечин, Перечинський р-н, Закарпатська обл., 89200) 1 976 000,00 грн. основного боргу, 29 640,00 грн. витрат на сплату судового збору, 101,88 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У зв`язку з відсутністю фінансування суду на відправлення вихідної поштової кореспонденції, копію рішення направити сторонам та третім особам на відомі суду адреси електронної пошти: ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" - ; ; представнику позивача - адвокату Черкасовій О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2; ДП "Уладівський спиртовий завод" - ; арбітражному керуючому Томашуку М.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 02 березня 2021 р..

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи