ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

(про відмову у забезпеченні позову)

м. Хмельницький

"03" березня 2021 р. Справа № 924/185/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши заяву Державного підприємства "Понінківське" смт. Понінка Полонського району Хмельницької області про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021р. на адресу суду через службу діловодства від Державного підприємства "Понінківське" смт. Понінка Полонського району Хмельницької області надійшла заява про забезпечення позову (вх.№05-08/462/21), у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0007 площею 103,3785га; :05:002:0002 площею 213,9919га; :05:003:0009 площею 218,5441га; :05:003:0008 площею 95,0956га, :05:003:0006 площею 20,3954га, які розташовані за межами населеного пункту Понінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021р., заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що аналізуючи офіційні дані, які містяться на Публічній кадастровій карті України, керівнику державного підприємства стало відомо, що частина земельних ділянок в межах географічних координат визначених відповідно до державного акту на право користування землею, та які задіяні у виробництві сільськогосподарської продукції державним підприємством, сформовані в порядку ст. 79 Земельного кодексу України, внаслідок чого вказаним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери. Формування вказаних земельних ділянок відбулося без участі державного підприємства. Наголошує, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.01.2021р. №13-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам", Понінківській селищній раді було передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 651,4055га, які розташовані (за межами населених пунктів) на території Шепетівського району (Полонського району) Хмельницької області, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0007 площею 103,3785га; :05:002:0002 площею 213,9919га; :05:003:0009 площею 218,5441га; :05:003:0008 площею 95,0956га, :05:003:0006 площею 20,3954га.

Заявник вказує, що на сьогодні Понінківською селищною радою зареєстровано право комунальної власності на вказані земельні ділянки, а тому, на думку заявника, є загроза розпорядження вказаними земельними ділянки всупереч інтересам державного підприємства, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

До заяви додано копію Наказу головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №13-ОТГ від 22.01.2021р., а також письмові Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.02.2021р.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Понінківське" смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Отже, у відповідності до господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається із поданої заяви заявник обґрунтовує, що він є власником земельної ділянки площею 4281,50га відповідно до акту на право користування землею, за рахунок якої відбувся поділ на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0007 площею 103,3785га; :05:002:0002 площею 213,9919га; :05:003:0009 площею 218,5441га; :05:003:0008 площею 95,0956га, :05:003:0006 площею 20,3954га.

В підтвердження заявлених вимог заявником до заяви додано письмові Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.02.2021р. щодо записів про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0007 площею 103,3785га; :05:002:0002 площею 213,9919га; :05:003:0009 площею 218,5441га; :05:003:0008 площею 95,0956га, :05:003:0006 площею 20,3954га за Понінківською селищною радою.

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись майном, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна.

При цьому арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

За приписами ч.1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд наголошує, що обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі не вжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті не вжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 910/16448/18).

Особа звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Суд зазначає, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Долученими до поданої заяви про забезпечення позову доказами не підтверджено які саме права заявника та яким чином порушені шляхом видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області Наказу №13-ОТГ від 22.01.2021р.

Заявником, в порушення приписів ст.80 ГПК України, не подано суду належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження речового права на земельну ділянку, про яку йдеться у поданій заяві (копія державного акту); не подано доказів в підтвердження формування новостворених земельних ділянок за рахунок та в межах координат земельної ділянки, яка, за змістом заяви, перебуває у користуванні позивача; не зазначено з якими позовними вимогами у майбутньому заявник має намір звернутись до суду за захистом порушеного права.

З урахуванням викладеного суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заявника та інших обставин, які мають значення для вирішення поданої заяви, перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, оцінити співмірність заходів забезпечення позову, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів з посиланням на докази, не містить доказів на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, з огляду на що, подана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233, 234, 235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви Державного підприємства "Понінківське" смт. Понінка Полонського району Хмельницької області (вх.№05-08/462/21 від 01.03.2021р.) про забезпечення позову до подання позову відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 03.03.2021р. та може бути оскаржена в порядку та строк встановлені ст.cт. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 2 примірники:

1-до справи,

2-заявнику ДП "Понінківське" (30511, Хмельницька область, Полонський район, смт. Понінка, вул. Островського, 104),

Адресату рекомендованим з повідомленням про вручення.