ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 лютого 2021 року м. ТернопільСправа № 921/113/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М. розглянувши заяву Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука б/н від 26.02.2021 (вх. номер 130 від 26.02.2021) про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №921/113/21,

В С Т А Н О В И В :

26.02.2021 Тернопільське вище професійне училища №4 імені Михайла Паращука звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 26.02.2021 (вх. номер 130 від 26.02.2021), у якій просить вжити заходи забезпечення позову до подачі позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", про примусове виконання договірних зобов`язань, передбачених договором постачання природного газу №1ПГ від 10.12.2020, а саме:

1) до вирішення справи по суті заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергопроект» (вул. Тобольська, 38, літера А-5, м. Харків, 61072, ) вчиняти дії стосовно припинення постачання природного газу на об`єкти Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука (ЕІС-код 56XS00002T7IB002), вул..Галицька 29, м.Тернопіль;

2) до вирішення справи по суті заборонити Приватному акціонерному товариству «Тернопільміськгаз» (вул. Шептицького 20, м. Тернопіль, 46008, ) вчиняти дії стосовно припинення постачання природного газу на об`єкти Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука (ЕІС-код 56XS00002T7IB002), вул.Галицька 29, м. Тернопіль.

Розглянувши заяву Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука б/н від 26.02.2021 (вх. номер 130 від 26.02.2021) про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №921/113/21 , суд дійшов до висновку про повернення заявнику вказаної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 270 грн. 00 коп.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за заяву про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання заяви про забезпечення позову заявнику належиться сплатити судовий збір у розмірі 1 135,00грн.

Проте, заявником до розглядуваної заяви про забезпечення позову не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, що є порушенням вимог ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, як встановлено судом, заява зі сторони заявника підписана представником Білобородою Костянтином Івановичем, на підтвердження повноважень якого до заяви додано копію довіреності, виданої від імені директора Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука на представництво інтересів юридичної особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019 № 390-ІХ (набрав чинності 29.12.2019) внесено зміни в ч. З ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, - трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи) - , або через представника.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Зі змісту наведених норм чітко вбачається, що самопредставництво на підставі довіреності не допускається.

Представництво в судовому процесі - це процесуальна діяльність особи (представника), спрямована на захист суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи (яку представляють), яка бере участь у справі та сприяє суду в повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, і в ухваленні законного й обґрунтованого рішення.

В той же час, за загальним правилом теорії права самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Повноваження на здійснення самопредставництва юридичної особи також підтверджується інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (яка є достовірною та може бути використана в спорі), а саме інформацією про керівника юридичної особи.

У відповідності до норми ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна бути підписана заявником.

При цьому, підписання та/або подання позову є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Тобто, під час здійснення самопредставництва керівником, членом виконавчого органу, іншою особою, відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), будь-яка з перелічених осіб, що здійснює самопредставництво уособлює юридичну особу в момент реалізації останньою своїх процесуальних прав та виконання обов`язків;

Зазначені положення процесуального закону, а також зміни до нього в частині самопредставництва не є випадковими, та тісно пов`язані з інститутом адвокатської монополії, який діє в Україні на даний час.

Так, статтею 1312 Конституції України передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб Та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Однак, заява Тернопільського вищого професійного училища №4 імені ОСОБА_1 підписана Білобородою Костянтином Івановичем як представником за довіреністю не підпадає під винятки, визначені Конституцією України.

Таким чином, з аналізу зазначеного положення Конституції України вбачається, що адвокат виступає в ролі представника (фізичної чи юридичної особи), в той же час під «іншою особою» йдеться мова саме про інститут самопредставництва, який визначає самопредставництво фізичною особою самої себе або самопредставництво керівником, членом виконавчого органу, іншою особою, відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) юридичної особи, як саму себе.

Крім того, пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № З-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України визначено, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі № 914/2772/16).

Тобто, здійснення самопредставництва юридичної особи на підставі довіреності, не допускається. У випадку представництва юридичної особи на підставі довіреності, необхідним є підтвердження наявності посвідчення адвоката та включення його до Єдиного реєстру адвокатів України, як це передбачено статтями 12 та 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Однак, до позову не надано жодних документів щодо підтвердження наявності статусу адвоката Білобороди Костянтина Івановича.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука б/н від 26.02.2021 (вх. номер 130 від 26.02.2021) про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №921/113/21 підлягає поверненню заявнику.

Водночас суд звертає увагу, що повернення заяви про забезпечення позову у зв`язку з недотриманням приписів статті 139 Господарського процесуального кодексу України не позбавляє сторону права повторно звернутися із відповідною заявою після усунення виявлених судом недоліків.

Керуючись ст.ст. 136,139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука (вул . Галицька, 29, м. Тернопіль, ) б/н від 26.02.2021 (вх. номер 130 від 26.02.2021) про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №921/113/21 (заява з додатками на 42-ох аркушах) - повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає апеляційному оскарженню в порядку, встановленому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 26.02.2021.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Ухвала суду розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Н.М. Бурда