ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021р. Справа № 917/223/20

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, )

до Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, )

про стягнення 28 422 916.18 грн. ( в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.07.2020р. № 1-39юр (вх. № 8095 від 30.07.2020р.),

За участю представників:

від позивача - Шмельов М.М.., довіреність від 04.07.2019р. № 49юр-120, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.07.2007р. № 539; Прогрущенко Т.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 05.11.2019р. серія ПТ № 2295

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України та повідомлено, що повний текст рішення буде виготовлено протягом 10 днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" (далі - ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Теплоенерго" (далі - КП "Теплоенерго", відповідач) про стягнення заборгованості за Договором № 4313/082023/с купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013р. на загальну суму 22 377 041,00 грн., у тому числі 18 001 412,30грн. основного боргу, 3 730 870,50грн. пені, 298 184,12грн. 3% річних та 346 574,08грн. інфляційних втрат.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.02.2020р. позовну заяву ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" прийнято до розгляду і відкрито провадження за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 12.03.2020р.; встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов, тощо.

10.03.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2768), відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 12.03.2020р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.04.2020р. Також зазначеною ухвалою суду запропоновано позивачу надати відповідь на відзив, відповідачу - після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив.

03.04.2020р. від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 3785), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 28 539 099,27грн., з яких 27 489 433,28,00 грн. - основний борг, 932 423,85грн. - пеня, 117 242,14грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.04.2020р. прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, а також з метою дотримання положень Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відкладено підготовче засідання з повідомленням учасників справи про дату і час судового засідання додатково.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.06.2020р. повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 30.06.2020р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.06.2020р. у справі № 917/223/20 підготовче засідання відкладено на 30.07.2020р.

30.07.2020р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 8095), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 28 422 916,18грн., з яких 27 373 250,19грн. - основний борг, 932 423,85грн. - пеня, 117 242,14грн. - 3% річних.

Підготовче засідання 30.07.2020р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Ореховської О.О. у відпустці, у зв"язку з чим ухвалою суду від 18.08.2020р. визначено нові дати та часу проведення підготовчого засідання по справі - 22.09.2020р.

22.09.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 08.10.2020р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.10.2020р. прийнято до розгляду заяву Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 8095 від 30.07.2020р.) та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.11.2020р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.11.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 917/233/20, справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті на 08.12.2020р.

Судове засідання 08.12.2020р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Ореховської О.О. у відпустці, у зв"язку з чим ухвалою суду від 11.12.2020р. визначено нові дата та час проведення судового засідання по справі - 28.01.2021р..

В зв"язку з неявкою в судове засідання відповідача, в судовому засіданні 28.01.2021р. судом оголошено перерву до 18.02.2021р. з повідомленням відповідача про час, дату та місце відповідача шляхом направлення на його адреси відповідної ухвали суду .

Ухвала господарського суду Полтавської області від 28.01.2021р., яка направлялась відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві - 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68 і яка співпадає з його місцезнаходженням за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулася до господарського суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за даною адресою".

При цьому, як свідчать матеріали справи, попередні ухвали суду, які направлялись за вказаною адресою, відповідач отримував.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ГПК України).

Заява (письмове повідомлення ) відповідача про зміну місця проживання в матеріалах справи відсутня.

За змістом ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 28.01.2021р. вважається врученою відповідачу.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 28.01.2021р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

В зв`язку з тим, що матеріали справи містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін, а неявка сторін в судове засідання, повідомлених належним чином про дату, час і місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасного проведення розрахунків за отриману теплову енергію у вигляді гарячої води, внаслідок чого позивач, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача суму основного боргу, пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 2768 від 10.03.2020р.) позовні вимоги визначає частково з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначає наступне:

- відповідач частково погоджується з розміром заборгованості по сплаті основного боргу та не погоджується з періодом виникнення такої заборгованості. На думку відповідача, заборгованість відповідача перед позивачем існує тільки два місяці: листопад 2019р. та грудень 2019р. Окрім того, як вказує відповідач, у січні 2020р. він здійснював частковий розрахунок по зобов"язанням, що виникли станом на 31.12.2019р., а також відповідач частково розрахувався з позивачем по зобов"язанням в період який не врахований у позовній заяві. За розрахунком відповідача залишок заборгованості по заявленим до стягнення зобов"язанням з основного боргу, який виник станом на 31.12.2019р., на день подання відзиву складає 6 259 448,05грн.

- позивач безпідставно нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційні втрати на суму боргу, що виникла станом на 15.04.2019р.

З урахуванням зазначеного, на думку відповідача, заявлена позивачем сума пені підлягає зменшенню на 1 809 171,43грн., 3% річних - на 119 466,21грн., а інфляційні втрати - на 354 337,29грн.

Також відповідач зазначає, що нарахування позивача були виконані на суми відповідних несвоєчасно сплачених відповідачем зобов"язань по Договору, по яким заборгованість за даними відповідача на день подання позову складає 18 001 412,30грн., при тому, що сума нарахованих пені, 3% річних та інфляційних збитків за позовом складає 4 375 628,70грн., що складає майже 25% суми самого боргу та є надмірно великою. Позивачем при визначені суми штрафних санкцій не враховано скрутний майновий стан відповідача, а й обставини, які вплинули на несвоєчасність розрахунків, зокрема, сезонний характер з надання послуг постачання та частково сезонний характер з надання послуг постачання гарячої води споживачам. Відповідач вказує на те, що намагається погашати заборгованість по мірі надходження грошових коштів з міського бюджету. На думку відповідача, з огляду на майновий стан відповідача, значний розмір суми боргу і значний розмір нарахованої пені та відсутність доказів понесення позивачем збитків наявні підстави для зменшення розміру пені на 80%.

На підставі вищевикладеного, відповідач у відзиві на позов просить суд: 1) зменшити розмір стягнення основного боргу до 6 259 448,05грн. на суму проведеної відповідачем оплати (станом на 05.03.2019р.) та перерахунку, яка не врахована позивачем, що станом на 03.06.2019р. складає 3 204 530,82грн., 2) зменшити розмір пені до 384 339,84грн. (на суму надмірно та неправомірно нарахованої та залишок зменшити на 80%), 3) зменшити розмір стягнення 3% на суму 119 466,21грн. та інфляційних втрат на суму 354 337,29грн. (на суму надмірно і неправомірно нарахованої), 4) покласти на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог виходячи із 50% від суми судового збору сплаченого позивачем за подання позову (з урахуванням визнання позову відповідачем).

В подальшому відповідач, в реагування на подання позивачем заяви про збільшення, а потім заяви про зменшення розміру позовних вимог, подавав додаткові пояснення по справі (вх. № 8206 від 03.08.2020р., вх. № 10399 від 22.09.2020р., вх. № 11255 від 09.10.2020р.).

Згідно останніх додаткових пояснень відповідача ( а.с. 113-118 т.4) , заборгованість КП "Теплоенерго" за спірний період (грудень 2019р. по травень 2020р.) станом на 25.09.2020р. складає 25 186 245,79грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підтримують, на їх задоволенні наполягають. У задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми пені на 80 % заперечують.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" (позивач, за умовами договору - Продавець) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" (відповідач, за умовами договору - Покупець) укладено Договір № 4313/082023/с купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір) (а.с. 48-84 т. 1), за умовами якого Продавець зобов"язується передавати теплову енергію в гарячій воді, а Покупець - приймати її та оплачувати вартість одержаної теплової енергії (п.1.1 Договору).

Умовами зазначеного договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- орієнтований обсяг передачі теплової енергії протягом строку дії Договору 157 267 Гкал (в т.ч. у 2013 році - 45 727 Гкал, у 2014 - 111 540 Гкал) (п. 1.2 Договору);

- базові показники обсягів передачі теплової енергії визначені у Додатку №1 до цього Договору (п.1.3 Договору), помісячний орієнтований обсяг передачі теплової енергії з розбивкою (для населення, бюджетних установ та інших) зазначений у додатку №5 до цього Договору (п. 1.4 Договору);

- орієнтована сума Договору становить 49 669 433, 46 грн. При зміні обсягів або вартості передаваємої теплової енергії сума договору змінюється автоматично та оформляється додатковою угодою (п. 3.1 Договору);

Пунктом 4 Договору встановлено порядок розрахунків за теплову енергію.

- фактичні обсяги переданої теплової енергії у розрахунковому періоді підтверджується щомісячним підписанням двосторонніх актів між Продавцем та Покупцем. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.п. 4.2 - 4.3 Договору).

- за несвоєчасне проведення розрахунків за отриману теплову енергію Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми несвоєчасно оплаченої поставленої теплової енергії. За необґрунтовану відмову від підписання акту згідно п.4.2 цього Договору Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 5% вартості переданої теплової енергії зазначеної в акті, від підписання якого він відмовився (п. п. 8.3.1.- 8.3.2 Договору).

- цей Договір набирає чинності ___серпня 2013 року та діє до 31 грудня 2014 року включно з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України , яка зазначає, що Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за три місяці до закінчення терміну дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу про відмову від діючого договору або щодо його перегляду (п. 11.1. Договору);

Між сторонами підписано наступні Додатки до Договору: № 1 "Базові обсяги в передачі теплової енергії Покупцю"; №2 "Умови припинення передачі теплової енергії"; №3 "Графік температур води, яку відпускає ПАТ "КВБЗ" в тепломережі КП "Теплоенерго" по опалювальний сезон 2013-2014 p.p."; №4 "Схема теплотраси, що перебуває на балансі Покупця. Технічна характеристика теплотраси"; №5 "Прогнозний розрахунок обсягів товарно-грошових потоків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "КВБЗ"; №6 "Графік поставки теплової енергії та сплати поточних платежів на користь ПАТ "КВБЗ" на 2013-2014 роки (в т.ч. кошти очікуваних субвенцій)"(а.с. 55- 84 т.1).

В подальшому сторони внесли зміни до Договору шляхом укладання Додаткових угод до нього, а саме: №1 від 31.01.2014р., № 2 від 01.04.2014р., № 3 від 30.05.2014р., №3а від 10.10.2014, № 4 від 21.07.2014р., № 5 від 01.12.2014р., №6 від 07.09.2015р., №7 від 17.10.2016, №8 від 04.10.2016р., №9 від 30.12.2016р.; №10 від 15.02.2017р.; №11 від 10.03.2017р., № 12 від 19.08.2017р., № 13 від 29.09.2017р., № 14 від 19.01.2018р., № 15 від 15.04.2018р., № 16 від 2018р., № 17 від 01.10.2018р., № 18 від 07.12.2018р., № 19 від 14.01.2019р., № 20 від 2019р., № 21 від 15.04.2019р., № 22 від 11.09.2019р., (а.с. 85-157 т. 1) .

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору передав, а відповідач прийняв теплову енергію в гарячій воді для категорії споживачів:

- у січні 2019р.:

населення в обсязі 13 836,406 Гкал на суму 20 674 081,12 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2019 року № 1/1т;

бюджетні організації в обсязі 729,269 Гкал. на суму 1 090 683,06 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2019 року № 1/2т;

інші в обсязі 357,821 Гкал на суму 533 090,32 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2019 року № 1/3т;

релігійні в обсязі 4,434 Гкал на суму 6 636,68 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2019 року № 1/4т.

- у лютому 2019р.:

населення в обсязі 10 947,062 Гкал на суму 16 356 881,10 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 28 лютого 2019 року № 2/1 т;

бюджетні організації в обсязі 564,100 Гкал. на суму 843 658,93 грн., по підтверджується Актом приймання-передачі від 28 лютого 2019 року № 12т;

інші в обсязі 221,331 Гкал на суму 329 744,23 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 28 лютого 2019 року № 2/3т;

релігійні в обсязі 3,467 Гкал на суму 5 189,30 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 28 лютого 2019 року № 2/4т;

-у березні 2019р. :

населення в обсязі 10 422,229 Гкал на суму 15 572 686,13 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2019 року № 3/1т;

бюджетні організації в обсязі 523,404 Гкал. на суму 782 799,13 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2019 року № 3/ 2т;

інші в обсязі 178,124 Гкал на суму 265 373,41 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2019 року № 3/3т;

релігійні в обсязі 3,320 Гкал на суму 4 969,28 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2019 року № 3/1 т;

- у квітні 2019р.:

населення в обсязі 4 027,264 Гкал на суму 6 017 457,32 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2019 року № 4/1т;

бюджетні організації в обсязі 113,282 Гкал. на суму 169 422,74 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2019 року № 4/2т;

інші в обсязі 59,401 Гкал на суму 88 497,04 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2019 року № 4/3т;

релігійні в обсязі 1,263 Гкал на суму 1 890,42 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2019 року № 4/4т;

- травні 2019р.:

населення в обсязі 904,353 Гкал на суму 1 351 266,17 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 травня 2019 року № 5/1 т;

бюджетні організації в обсязі 21,151 Гкал. на суму 31 633,09 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 травня 2019 року № 5/2т;

інші в обсязі 7,416 Гкал на суму 11 048,53 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 травня 2019 року № 5/3т.

- у вересні 2019р.:

населення в обсязі 812,482 Гкал на суму 1 213 994,35 грн., що в підтверджується Актом приймання-передачі від 30 вересня 2019 року № 6/1т;

бюджетні організації в обсязі 25,878 Гкал на суму 38 702,72 грн., що підтверджується стверджується Актом приймання-передачі від 30 вересня 2019 року № 6/2т;

інші в обсязі 0,670 Гкал на суму 998,18 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 вересня 2019 року № 6/3т;

- у жовтні 2019р.:

населення в обсязі 3 028,497 Гкал на суму 3 570 488,94 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 жовтня 2019 року № 7/1т;

бюджетні організації в обсязі 120,425 Гкал на суму 130 100,90 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 жовтня 2019 року № 7/2т;

інші в обсязі 3,568 Гкал на суму 4 050,61 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 жовтня 2019 року № 7/3т;

- у листопаді 2019р.:

населення в обсязі 10 647,238 Гкал на суму 12 552 710,30 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 листопада 2019 року № 8/1т;

бюджетні організації в обсязі 493,369 Гкал. на суму 533 010,22 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 листопада 2019 року № 8/2т;

інші в обсязі 103,442 Гкал на суму 117 433,56 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 листопада 2019 року № 8/3т;

релігійні в обсязі 4,211 Гкал на суму 5 281,25 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 листопада 2019 року № 5/4т;

- у грудні 2019р.:

населення в обсязі 11 589,025 Гкал. на суму 13 663 043,27 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 грудня 2019 року № 9/1т;

бюджетні організації в обсязі 493,369 Гкал. на суму 533 010,22 грн., підтверджується Актом приймання-передачі від 31 грудня 2019 року №9/2т;

інші в обсязі 103,442 Гкал на суму 117 433,56 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 грудня 2019 року № 9/3т;

релігійні в обсязі 4,211 Гкал на суму 5 281,25 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 грудня 2019 року № 6/4т.

Вищевказані Акти приймання - передачі теплової енергії у вигляді гарячої види підписані представниками сторін (а.с. 158-190 т. 1).

До оплати за передану теплову енергію в гарячій воді позивачем виставлено рахунки-фактури (а.с. 190-223 т. 1), а саме :

- від 31.01.2019р. № КВ-01111А на суму 6 636,68 грн., № КВ- 01112А на суму 20 674 081,12 грн., № КВ-01113А на суму 533 090,32 грн., КВ - 01114А на суму 1 090 683,06грн.;

- від 28.02.2019р. № КВ-02125А на суму 329 744,23 грн., № КВ- 02126А на суму 843 658,93 грн., № КВ-02127А на суму 16 356 881,10 грн., № КВ-02128А на суму 5 189,30 грн.;

- від 31.03.2019р.№ КВ-03131А на суму 15 572 686,13 грн., № КВ-03132А на суму 782 799,13 грн., КВ-03133А на суму 265 373,41 грн., КВ- 13134А на суму 4 969,28 грн.;

- від 30.04.2019р. № КВ-04123А на суму 6 017 457,32 грн., № КВ - 04124А на суму 169 422,74 грн., № КВ-04125А на суму 88 497,04 грн., № КВ- 04126А на суму 1 890,42 грн.;

- від 31.05.2019р. № КВ-05131А на суму 1 351 266,17 грн., № КВ-05132А на суму 31 633,09 грн., №КВ-05133А на суму 11 048,53 грн.;

- від 30.09.2019р. № КВ-09118А на суму 998,18 грн., № КВ- 09119А на суму 38 702,72 грн., КВ-09120А на суму 1 213 994,35 грн.;

- від 31.10.2019р. № КВ-10118А на суму 3 570 488,94 грн., № КВ-10119А на суму 130 100,90 грн., № КВ-10120А на суму 4 050,61 грн.;

- від 30.11.2019р.№ КВ-11122А на суму 12 552 710,30грн., № КВ-11123А на суму 533 010,22 грн., № КВ-11124А на суму 117 433,56 грн., КВ-11125А на суму 5 281,25 грн.;

- від 31.12.2019р. № КВ-12131А на суму 13 663 043,27 грн., № КВ-12132А на суму 562 8471,86 грн., № КВ-12133А на суму 204 896,27 грн., № КВ-12134А на суму 4 074,76 грн.,

які отримані відповідачем 06.02.2019р., 06.03.2019р., 08.04.2019р., 06.05.2019р., 06.06.2019р., 04.10.2019р., 06.11.2019р., 05.12.2019р., 08.01.2020р., що підтверджується реєстрами отримання рахунків-фактур (а.с. 1-9 т.2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Додатковою угодою № 13 від 29.09.2017р. до Договору (а.с. 144-145 т. 1), що є невід"ємною частиною Договору змінено порядок та умови проведення розрахунків. Так, зазначеною Додатковою угодою викладено пункт 4.1 ст. 4 "Порядок та умови проведення розрахунків" Договору в наступній редакції: " 4.1. Оплата за теплову енергію здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом перерахування поточної оплати на розрахунковий рахунок Позивача до 25 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим за категорією населення". За категоріями "бюджетні, релігійні, інші споживачі" передбачається 100% попередня оплата теплової енергії до 01 числа наступного розрахункового місяця власними коштами Покупця, або за рахунок інших джерел фінансування, що не суперечить чинному законодавству.

Оплата теплової енергії здійснюється коштами, що надходять на рахунки із спеціальним режимом використання та зараховуються Подавцем в першу чергу як погашення заборгованості за теплову енергію поставлену в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживач за цим договором.

У разі, якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати отриманого від Продавця тепла, Покупець зобов`язується виконати свої фінансові зобов`язання за цим договором за рахунок інших джерел фінансування в разі їх наявності".

Таким чином, як вказує позивач, відповідач зобов`язаний був розрахуватись за отриману теплову енергію наступним чином: за січень 2019р. - включно до 25.02.2019р., за лютий 2019р. - включно до 25.03.2019р.; за березень 2019р. - включно до 25.04.2019р.; за квітень 2019р. - включно до 25.05.2019р.; за травень 2019р. - включно до 25.06.2019р.; за вересень 2019р. - включно до 25.10.2019р.; за жовтень 2019р. - включно до 25.11.2019р.; за листопад 2019р. - включно до 25.12.2019р.; за грудень 2019р. - включно до 25.01.2020р.

При цьому, позивач зазначає, що за категоріями "інші споживачі" та "бюджетні установи (організації)" відповідачем здійснювалася часткова передоплата, яку згідно Постанови від 18.06.2014 року № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" не можна використати на погашення боргів за іншими категоріями.

Порушуючи умови Договору відповідач оплату переданої йому теплової енергії в гарячій воді здійснив частково .

Згідно Актів звірки розрахунків між позивачем та відповідачем заборгованість за поставлену теплову енергію в гарячій воді складала: станом на 01.01.19р. (за грудень 2018р. ) - 35 421 454,03 грн.; станом на 01.02.19 р. (за січень 2019р.) - 36 279 555,17 грн.; станом на 01.03.19 р. (за лютий 2019р.) - 34 456 142,15 грн.; станом на 01.04.19 р. (за березень 2019р.) - 33 346 596,39 грн.; станом на 01.05.19 р. (за квітень 2019р.) - 23 403 067,50 грн.; станом на 01.06.19 р. (за травень 2019р.) - 15 141 555,81 грн.; станом на 01.07.19р. (за червень 2019р.) - 12 409 520,00 грн.; станом на 01.08.19р. (за липень 2019р.) - 10 586 864,19 грн., станом на 01.09.19р. (за серпень 2019р.) - 9 595 456,27 грн.; станом на 01.10.19 р. (за вересень 2019р.) - 7 051 034,81 грн.; на 01.11.19р. (за жовтень 2019 року) - 9 472 340,75 грн.; станом на 01.12.19р. (за листопад 2019р.) - 21 022 090,73 грн.; станом на 01.01.20р. (за грудень 2019р. ) - 27 316 166,78 грн. (а.с. 10-22 т. 2).

За даними позивача загальна сума заборгованості відповідача за теплову енергію в гарячій воді станом на 31.01.2020р. становить 18 001 412,30грн.

Матеріали справи свідчать, що з метою досудового врегулювання спору позивач направляв на адресу відповідача претензії про сплату боргу, пені, 3% річних та інфляційні втрати, а саме: від 27.11.2018р. № 1-39юр на суму 9 399 783,88грн. , від 09.01.2019р. № 1-39юр/2 на суму 18 839 357,78грн., від 05.02.2019р. № 1-39юр/3 на суму 19 170 918,42грн., від 26.02.2019р. № 1-39юр/4 від 26 785 953,99грн., від 27.03.2019р. № 1-39юр/5 на суму 21 693 721,79грн., від 07.05.2019р. № 1-39юр/6 на суму 21 174 294,59грн., від 07.06.2019р. № 1-39юр/7 на суму 21 013 417,10грн., від 05.07.2019р. № 1-39юр/8 на суму 17 832 244,08грн., від 05.08.2019р. № 1-39юр/9 на суму 16 284 101,99грн. (а.с. 23- 241 т. 2), які залишені відповідачем без задоволення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 18 001 412,30грн. Крім цього, позивач на підставі умов Договору та ст. 625 Цивільного кодексу нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 730 870,50грн пені, 298 184,12грн. 3% річних, та 346 574,08грн. інфляційних втрат.

На стадії підготовчого провадження позивач подав заяву (вх. № 3785 від 03.04.2020р. - а.с. 116- 120 т. 4) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 28 539 099,27грн., з яких 27 489 433,28,00 грн. - основний борг, 932 423,85грн. - пеня, 117 242,14грн. - 3% річних. В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що позивач передав, а відповідач прийняв теплову енергію в гарячій воді для категорії споживачів:

у січні 2020р.:

- населення в обсязі 12 295,140 Гкал на суму 14 651 427,98 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2020 року № 1/1т (а.с. 86 т. 3);

- бюджетні організації в обсязі 564,730 Гкал на суму 617 493,58 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2020 року № 1/2т (а.с. 87 т. 3);

- інші в обсязі 203,724 Гкал на суму 234 107,60 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2020 року № 1/3т (а.с. 88 т. 3);

- релігійні в обсязі 4,316 Гкал на суму 5 485,45 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 січня 2020 року № 1/4т (а.с. 89 т. 3).

Для оплати переданої теплової енергії в гарячій воді позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури від 31 січня 2020 року №№ КВ-01089А на суму 14 651 427,98 грн., КВ-01090А на суму 617 493,58 грн., КВ-01091А на суму 5 485,45 грн.,КВ-01094А на суму 234 107,60 грн. (а.с. 98-101 т. 3).

Також у січні 2020 року позивач здійснив коригування суми переданої теплової енергії в гарячій воді за грудень 2019р., що підтверджується Актами приймання-передачі від 31.01.2020р. №№ 12/1 т, 12/2т, 12/3т, 12/4т (а.с. 90- 93 т. 3) та коригуючими рахунками від 31.01.2020р. № КВ-12131К на суму 433 118,47 грн., № КВ-12132К на суму 19 418,04 грн., № КВ-12133К на суму 6 741,08 грн., № КВ-12134К на суму -121,43 грн. (а.с. 102-105 т. 3).

Згідно Акту звірки розрахунків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" по договору № 4313/082023/с віл 31.07.13р. станом на 01.02.2020 р. борг КП "Теплоенерго" перед ПАТ "КВБЗ" складав 32 154 049,06 грн. (а.с. 107 т. 3).

у лютому 2020р.:

- населення в обсязі 11 377,339 Гкал. на суму 12 418 074,26 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 29 лютого 2020 року № 2/1 т (а.с. 82 т. 3);

- бюджетні організації в обсязі 571,846 Гкал. на суму 567 754,57 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 29 лютого 2020 року № 2/2т (а.с. 83 т. 3);

- інші в обсязі 185,568 Гкал. на суму 194 428,54 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 29 лютого 2020 року № 2/3 т (а.с. 84 т. 3);

- релігійні в обсязі 3,767 Гкал. на суму 4 394,83 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 29 лютого 2020 року № 2/4т (а.с. 85 т. 3).

Для оплати переданої теплової енергії в гарячій воді позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури від 29.02.2020р. № КВ-02078А на суму 12 418 074,26 грн., №КВ-02079А на суму 567 754,57 грн., №КВ-02080А на суму 194 428,54 грн., №КВ-02081А на суму 4 394,83 грн. (а.с. 94-97 т. 3).

Згідно Акту звірки розрахунків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" по договору № 4313/082023/с від 31.07.13р. станом на 01.03.2020р. борг КП "Теплоенерго" перед ПАТ "КВБЗ" складає 34 297 589,57 грн. (а.с. 108 т. 3).

В порушення умов Договору відповідач оплату вищевказаних рахунків-фактур не здійснив.

Позивач зазначає, що станом на 26.03.2020р. сума заборгованості за теплову енергію в гарячій воді, поставлену у листопаді, грудні 2019р. та у січні, лютому 2020 р. становить 27 489 433,28 грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем рахунків, у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства позивач нарахував пеню та 3% річних.

Заява позивача про збільшення позовних вимог була прийнята судом.

В подальшому позивач подав заяву заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 8095 від 30.07.2020р. - а.с. 1-54 т. 4), згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 28 422 916,18грн., з яких 27 373 250,19грн. - основний борг, 932 423,85грн. - пеня, 117 242,14грн. - 3% річних, а також повернути судовий збір в сумі 2 102,00грн. В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що позивач передав, а відповідач прийняв теплову енергію в гарячій воді для категорії споживачів:

у березні 2020р.:

- населення в обсязі 10 064,371 Гкал. на суму 10 029 369,53 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2020 року № 3/1т (а.с. 24 т. 4);

- бюджетні організації в обсязі 259,013 Гкал. на суму 232 556,53 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2020 року № 3/2т (а.с. 25 т. 4);

- інші в обсязі 114,959 Гкал. на суму 109 520,24 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2020 року № 3/3т (а.с. 26 т. 4);

- релігійні в обсязі 3,857 Гкал. на суму 4 133,23 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 березня 2020 року № 3/4т (а.с. 27 т. 4).

Для оплати переданої теплової енергії в гарячій воді позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури від 31.03.2020р. № КВ-03087А на суму 10 029 369,53 грн., № КВ-03088А на суму 4 133,23 грн., № КВ-03089А на суму 109 520,24 грн., № КВ-03090А на суму 232 556,53 грн. (а.с. 35-38 т. 4). Зазначені рахунки отримано відповідачем 07.04.2020р., що підтверджується реєстром отримання рахунків - фактур (а.с. 46 т. 4).

Згідно Акту звірки розрахунків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" по договору № 4313/082023/с від 31.07.13р. станом на 01.04.2020р. борг КП "Теплоенерго" перед ПАТ "КВБЗ" складав 36 275 433,64 грн. (а.с. 47 т. 4).

у квітні 2020р.:

- населення в обсязі 4 266,862 Гкал. на суму 3 885 709,02 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2020 року № 4/1т (а.с. 28 т. 4);

- бюджетні організації в обсязі 22,092 Гкал. на суму 17 940,12 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2020 року № 4/2т (а.с. 29 т. 4) ;

- інші в обсязі 38,661 Гкал. на суму 33 512,69 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2020 року № 4/3т (а.с. 30 т. 4);

- релігійні в обсязі 1,545 Гкал. на суму 1 523,21 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30 квітня 2020 року № 4/4т (а.с. 31 т. 4).

Для оплати переданої теплової енергії в гарячій воді позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури від 30.04.2020р. №№ КВ-04092А на суму 3 885 709,02 грн., КВ-04093А на суму 17 940,12 грн., КВ-04094А на суму 33 512,69 грн., КВ-04095А на суму 1 523,21 грн. (а.с. 39-42 т. 4). Зазначені рахунки отримано відповідачем 12.05.2020р., що підтверджується реєстром отримання рахунків - фактур (а.с. 46 т. 4).

Згідно Акту звірки розрахунків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" по договору № 4313/082023/с від 31.07.13р. станом на 01.05.2020р. борг КП "Теплоенерго" перед ПАТ "КВБЗ" складав 33 755 457,24 грн.(а.с. 49 т. 4).

- у травні 2020р.:

- населення в обсязі 1 477,148 Гкал. на суму 2 006 557,85 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 травня 2020 року № 5/1т (а.с. 32 т. 4) ;

- бюджетні організації в обсязі 4,010 Гкал. на суму 5 051,78 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 травня 2020 року № 5/2т (а.с. 33 т. 4) ;

- інші в обсязі 3,742 Гкал. на суму 4 919,90 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31 травня 2020 року № 5/3т (а.с. 34 т. 4).

Для оплати переданої теплової енергії в гарячій воді позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури від 31.02.2020р. № КВ-05074А на суму 2 006 557,85 грн., № КВ-05075А на суму 5 051,78 грн., № КВ-05076А на суму 4 919,90 грн. (а.с. 43-45 т. 4). Зазначені рахунки отримано відповідачем 04.06.2020р., що підтверджується реєстром отримання рахунків - фактур (а.с. 46 т. 4).

Згідно Акту звірки розрахунків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" по договору № 4313/082023/с від 31.07.13р. станом на 01.06.2020 року борг КП "Теплоенерго" перед ПАТ "КВБЗ2 складав 31 049 678,97 грн.(а.с. 51 т. 4).

Також, згідно звірки розрахунків між КП "Теплоенерго" та ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" по договору № 4313/082023/с від 31.07.13р. станом на 01.07.2020р. борг КП "Теплоенерго" перед ПАТ "КВБЗ" складав 28 884 564,69 грн.(а.с. 53 т. 4).

В порушення умов Договору оплату вищевказаних рахунків-фактур відповідачем також не здійснено, у зв"язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 29.07.2020р. сума заборгованості відповідача за поставлену теплову енергію в гарячій воді склала 27 373 250,19 грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою рахунків, у відповідності до умов Договору та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 932 423,85грн., а також згідно ст. 625 ЦК України - 3% річних в сумі 117 242,14 грн.

Розрахунки заявлених до стягнення з відповідача нарахувань наявні в матеріалах справи ( а.с. 10-23 т. 4).

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог була прийнята судом. Отже, розгляд справи здійснюється в межах зменшених позовних вимог.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно до приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини постачання енергетичних та інших ресурсів та купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, отримувачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд встановив, що позивач на виконання зобов"язань за Договором № 4313/082023/с купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013р. протягом січня 2019р. - травня 2020р. здійснював поставку відповідачу теплової енергії у вигляді гарячої води. Вказане підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, Актами приймання-передачі теплової енергії, рахунками на оплату (наявні в матеріалах справи) та не заперечувалось відповідачем при розгляді справи.

Як встановлено судом, відповідач у спірний період взяті на себе договірні зобов"язання щодо здійснення своєчасної оплати отриманої теплової енергії в гарячій воді виконував неналежним чином та з порушенням строку, визначеного умовами Договору, у зв"язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка, за підрахунком позивача, станом на станом на 29.07.2020р. склала 27 373 250,00грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідач у додаткових пояснення у справі (вх. № 11196 від 08.10.2020р.) зазначає, що згідно Акту звірки розрахунків та довідки про стан взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період складає 25 186 245,79грн. (а.с. 113 -116, т. 4).

Копію відповідного Акту звірки розрахунків та довідки про стан взаєморозрахунків між сторонами станом надійшла до суду також і від позивача (а.с. 111, 112 т. 4)

Позивач на вимогу суду надав довідку про стан взаєморозрахунків за теплову енергію по Договору № 4313/082023/с від 31.07.2013р. , відповідно до якої сторони дійшли згоди, що сума боргу по виставленим рахункам за період з січня 2019р. по травень 2020р. (спірний період) складає 25 186 245,79грн. Зазначена довідка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (а.с. 136-146 т. 4).

Суд зауважує, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019р. у справі № 910/1389/18.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.07.2019 р. по справі №187/789/17, підписання в межах позовної давності боржником і кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, належить до дій, які свідчать про визнання особою свого боргу.

Таким чином, сторони у справі узгодили, що заборгованість відповідача за отриману теплову енергію за спірний період (з січня 2019р. по травень 2020р. ) станом на 25.09.2020р. становить 25 186 245,79грн.

На момент прийняття рішення доказів того, що відповідач здійснив оплату поставленої теплової енергії у повному обсязі матеріали справи не містять.

Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 25 186 245,79грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не заперечуються , а тому підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення 2 187 004,40грн. основного боргу суд відмовляє в задоволенні заявлених вимог.

У зв`язку з несвоєчасним проведення відповідачем розрахунків за теплову енергію, у відповідності до умов Договору та згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 932 423,85грн., а також згідно ст. 625 ЦК України - 3% річних в сумі 117 242,14 грн. ( розрахунок - а.с. 10-23 т.4).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України ).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але згідно із статтею 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 8.3.1 Договору сторони узгодили, що за несвоєчасне проведення розрахунків за отриману теплову енергію Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми несвоєчасно оплаченої теплової енергії.

За змістом ст. 253 ЦК України початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконане.

Частиною шостою ст. 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням умов Договору № 4313/022023/с купівлі - продажу теплової енергії у вигляді гарячої води від 31.07.2013р. та додаткових угод до нього, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до п. п. 8.3.1 Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 932 423,85грн. та 3% річних в розмірі 117 242,14грн. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання щодо оплати за кожний місяць окремо та здійснених відповідачем проплат), судом встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов Договору та чинного законодавства України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних є правомірними.

У відзиві на позов відповідач заявив до суду клопотання про зменшення розміру пені на 80%. В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що відповідно до Статуту КП "Теплоенерго" підприємство створено з метою задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, по постачанню гарячої води та теплопостачанню, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. Своєчасність розрахунків відповідача з позивачем напряму залежить від своєчасності розрахунків населення та інших споживачів з підприємством. На даний час на підприємстві на сьогодні існує дефіцит надходження грошових коштів, який, як зазначає відповідач, не покриває обов"язкові витрати на виробництво. Відповідач вказує на те, що намагається погашати заборгованість по мірі надходження грошових коштів з міського бюджету. Крім того, як зазначає відповідач, наявні судові рішення про стягнення з нього на користь інших кредиторів заборгованості на загальну суму 37 407 791,06грн. З огляду на майновий стан відповідача, значний розмір суми боргу і значний розмір нарахованої пені та відсутність доказів понесення позивачем збитків, на думку відповідача, наявні підстави для зменшення розміру пені на 80%.

Суд дійшов висновку зменшити розмір нарахованої пені на 50% виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищенаведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, беручи до уваги скрутне фінансове становище підприємства відповідача, специфічний вид діяльності відповідача, необхідність врахування інтересів територіальної громади, фізичних та юридичних осіб, недопущення негативних наслідків внаслідок зупинки діяльності підприємства відповідача, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цк України , ч. 1 ст. 233 Гк України правом клопотання відповідача задовольнити частково і зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, тобто до 466 211,93грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 466 211,93грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Згідно з ст. 13 Господарського кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 25 186 245,79грн. основного боргу, 466 211,93грн. пені та 117 242,14грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 Господарського кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом прийнято до уваги, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (без урахування зменшення судом розміру пені), покладається на відповідача в сумі 393 538,67 грн.

При цьому, судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду у позові позивач ставив вимогу про стягнення 22 377 041,00 грн. заборгованості. При цьому, до позову позивачем додані платіжне доручення № 49/131220 від 11.11.2019р. про сплату судового збору у розмірі 177 203,99 грн. та платіжне доручення № 49/30834 від 06.02.2020р. про сплату судового збору у розмірі 158 451,63грн. (а.с. 11, 12 т.1). Загальна сума сплаченого судового збору склала 335 655,62грн.

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28 539 099,27грн. При цьому, до заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем додане платіжне доручення № 49/41168 від 31.03.2020р. про сплату судового збору у розмірі 92 430,88 грн. (а.с. 136 т. 3).

Таким чином, загальна сума сплаченого позивачем судового збору склала 428 086,50грн.

Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28 422 916,18грн.

Суд вирішив спір, виходячи з ціни позову, визначеної у заяві про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28 422 916,18грн.

Виходячи з нової ціни позову позивач мав сплатити 426 343,74 грн.

З вказаного наявний висновок, що позивачем надлишково сплачено 1 742,75грн. судового збору платіжним дорученням № 49/41168 від 31.03.2020р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом

Тобто, судовий збір у розмірі 1 742,75грн., сплачений за платіжним дорученням № 49/41168 від 31.03.2020р., підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету.

Також в реагування на клопотання відповідача, викладене у відзиві на позов, про застосування при розподілі судового збору ст. 130 Господарського кодексу України у зв"язку з визнанням відповідачем позову, суд зауважує, що зазначена норма не застосовується у разі визнання відповідачем позову частково, що має місце у даній справі.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) 25 186 245,79грн. основного боргу, 117 242,14грн. 3% річних, 466 211,93грн. пені, 393 538,67грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 742,75грн., сплачений за платіжним дорученням № 49/41168 від 31.03.2020р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №917/223/20.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення підписано 01.03.2021р.

Суддя О.О. Ореховська