ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" березня 2021 р. Справа № 911/597/21

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Козуба Дмитра Васильовича про забезпечення позову

до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі

про визнання відсутнім права та скасування попередження

встановив:

26.02.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Фізичної особи-підприємця Козуба Дмитра Васильовича (далі - позивач) надійшла позовна заява до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі (далі - відповідач) про визнання відсутнім права на припинення постачання електричної енергії на електроустановку за адресою вул. Чкалова , 11, м. Васильків, Київська обл. та скасування попередження про припинення постачання електричної енергії № 04/550/2720 від 16.02.2021 (далі - попередження).

Водночас разом із вказаною вище позовною заявою через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству ДТЕК Київські регіональні електромережі припиняти постачання електричної енергії на електроустановку за адресою вул. Чкалова , 11, м. Васильків, Київська обл. до набрання рішенням суду в означеній справі законної сили.

В обґрунтування відповідно поданої заяви позивач зазначив, що відповідно до попередження Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про відключення електроживлення № 04/550/2720 від 16.02.2021, останнє повідомило, що у разі відсутності оплати заборгованості, буде вимушене відключити електропостачання 09.03.2021 з 09:00.

Так, на думку позивача, припинення електроживлення призведе до припинення його підприємницької діяльності, в результаті чого останній зазнає значних фінансових втрат, що своєю чергою може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в означеній справі.

З огляду вказаних вище обставин позивач просить забезпечити позов в обраний відповідно спосіб.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 136, п. 2 ч. 1, ч. ч. 4, 11 ст. 137, ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладені норми процесуального законодавства метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду

Ааналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20.

Поряд з тим, позивач в позовній заяві просить суд визнати відсутнім у Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі права на припинення постачання електричної енергії на електроустановку за адресою вул. Чкалова , 11, м. Васильків, Київська обл. та скасувати попередження про припинення постачання електричної енергії № 04/550/2720 від 16.02.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, обставинами невідповідності вимогам Правил користування електричною енергією попередження про припинення постачання електричної енергії.

Відповідно до викладених у позові доводів Фізичної особи-підприємця Козуба Дмитра Васильовича відсутність визначених законом відомостей в попередженні про відключення електроживлення свідчить про його невідповідність встановленій формі, а отже, за доводами позивача, у Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі відсутнє право на припинення постачання електричної енергії.

До того ж позивачем зауважено, що таке попередження не було ним отримано ні поштою, ні особисто.

Як вбачається саме попередження про припинення постачання електричної енергії № 04/550/2720 від 16.02.2021 є предметом оскарження в означеній справі.

Отже, за наслідками розгляду справи суд на підставі всебічної оцінки доказів та пояснень сторін повинен зробити висновок про правомірність/неправомірність вказаного попередження та наявність/відсутність підстав для його скасування.

Водночас, доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо вжиття вказаного вище заходу забезпечення позову є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, тоді як його перевірка судом фактично призведе до вирішення цього спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову в цій справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припиняти постачання електричної енергії на електроустановку за адресою вул. Чкалова , 11, м. Васильків, Київська обл. до набрання рішенням суду в означеній справі законної сили.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Козуба Дмитра Васильовича про забезпечення позову.

Судом також враховано, що наведені позивачем доводи щодо понесення фінансових витрат не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову, тоді як самі лише припущення позивача про утруднення чи неможливість виконання рішення суду в означеній справі, мають бути нормативно обґрунтованими та доказово доведеним.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на п.п. 7.11, 7.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, якими передбачено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем, якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Козуба Дмитра Васильовича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 01.03.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко