РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2021Справа №454/30/16-ц

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича

до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулося до Сокальського районного суду Львівської області з позовом до Львівського апеляційного адміністративного суду та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Львівським апеляційний адміністративним судом шляхом постановлення ухвали від 23.08.2013 по справі №876/11136/13 було порушено гарантовані позивачу ст.ст. 8, 40, 55 Конституції України права, чим в свою чергу було завдано моральної шкоди у заявленому до стягненню розмірі.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06.01.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.04.2017, відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаним позовом в частині вимог до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06.01.2016 за вказаним позовом в частині вимог до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України відкрито провадження у цивільній справі №454/30/16-ц.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30.10.2017 у справі №454/30/16-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017, у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №454/30/16-ц касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича задоволено частково; заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30.10.2017 та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 скасовано; провадження у справі за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрито; роз`яснено Фермерському господарству Бурки Віталія Володимировича, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови, позивач може звернутися до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №454/30/16-ц за наслідками розгляду заяви Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича про направлення справи №454/30/16-ц для продовження розгляду за встановленою юрисдикцією, постановлено справу №454/30/16-ц передати для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

24.11.2020 матеріали справи №454/30/16-ц надійшли до Господарського суду міста Києва та за наслідками проведення автоматизованого розподілу справу було передано для розгляду судді Бойко Р.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 прийнято справу №454/30/16-ц до свого провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті спору.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 про відкриття провадження у справі №454/30/16-ц була надіслана відповідачу 07.12.2020 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, та була вручена Державній казначейській службі України 10.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №056.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №454/30/16-ц встановлено Державі Україна в особі Державної казначейської служби України строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України повинна була подати відзив на позов у строк до 28.12.2020 включно (оскільки останній день строку на подання відзиву на позов припадав на святковий день - 25.12.2020, а першим робочим днем після вказаної дати було 28.12.2020).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Також під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, також вчинення дій спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №910/10399/18.

Частиною 1 статті 91, статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" ділова репутація є сукупністю документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Позивач вказує, що внаслідок постановлення Львівським апеляційним адміністративним судом неправомірної, на думку позивача, ухвали від 23.08.2013 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.08.2013 у справі №876/11136/13, йому було завдано моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

Позивач вважає, що суддею Львівського апеляційного адміністративного суду в порушення вимог Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не вжито заходів щодо розгляду апеляційної скарги, рішення не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляду всіх обставин справи.

Однак Фермерським господарством Бурки Віталія Володимировича належними та допустимими доказами не доведено будь-яких обставин стосовно того, що йому як суб`єкту господарювання було дійсно завдано моральну шкоду (з урахуванням сатисфакції одержаної від держави - скасування судом касаційної інстанції ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2013 у справі №876/11136/13); не надано розрахунку заявленої ним до стягнення суми моральної шкоди та не зазначено, з чого воно виходило, заявляючи вимогу про стягнення саме 1 000 000,00 грн.

Зокрема, позовна заява мотивована доводами ОСОБА_1 про наявність у нього моральної шкоди як фізичної особи.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 23.06.2020 у справі №910/10399/18 вказав, що положення статті 1176 Цивільного кодексу України та Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" не поширюються на вимоги юридичних осіб.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, Фермерським господарством Бурки Віталія Володимировича не надано суду доказів завдання йому моральної шкоди діями вказаного суду (судді) (зокрема, не мотивовано та не доведено як саме спірні дії суду негативно вплинули на ділову репутацію та діяльність фермерського господарства) та причинного зв`язку між такими неправомірними діями та завданою позивачу моральною шкодою,

Крім того, позивачем також не надано доказів розумності і справедливості визначеного ним розміру відшкодування моральної шкоди.

Оскільки позивачем не доведено наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, то у задоволенні позову Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений судовий збір за звернення до господарського суду із даним позовом необхідно покласти на позивача, а за змістом п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" його стягнення з позивача не проводиться.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича (80033, Львівська обл., Сокальський р-н, село Тартаків; ідентифікаційний код 25235046) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6; ідентифікаційний код 37567646) про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 26.02.2021.

Суддя Р.В. Бойко