РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2021Справа № 910/16567/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мотор"

про стягнення 36 100,27 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мотор" про стягнення 36 100,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та публічним акціонерним товариством "Київенерго" укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, відповідно до умов якого публічне акціонерне товариство "Київенерго" відступило, а позивач прийняв право грошової вимоги до відповідача з оплати спожитої до 01.05.2018 року теплової енергії у розмірі 32 045,82 грн. (за період з січня 2012 року по вересень 2012 року).

У зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в якому просить суд: стягнути з відповідача основний борг в розмірі 32 045,82 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2 371,39 грн., три проценти річних в розмірі 1 683,06 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

23.11.2020 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

09.12.2020 через канцелярію суду об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мотор" подало заяву про залишення позову без розгляду та заяву про продовження строку для подання відзиву.

23.12.2002 на адресу суду від позивача надійшли пояснення, в яких позивач заперечує проти заяви відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва 30.12.2020 року у задоволені заяви об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мотор" про залишення позову без розгляду - відмовлено. Продовжено відповідачу строк на подання відзиву до 11.01.2021.

11.01.2021 року до канцелярії суду відповідачем подано відзив та заяву про застосування строку позовної давності.

21.07.2021 року до канцелярії суду позивачем подано клопотання про продовження процесуального строку для надання відповіді на відзив.

27.01.2021 року до канцелярії суду від позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності та відповідь на відзив.

29.01.2021 року до канцелярії суду позивачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

11.10.2018 року між публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії).

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн. станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення договору цесії та коригувань платежів.

Згідно з п. 1.2 договору перелік договорів (основних рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 до договору цесії. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку №1 до цього договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору цесії та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення договору цесії у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені в додатку № 1 до цього договору.

Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором цесії на суму 497 554 936,91 грн., новий кредитор прийняв 497 554 936,91 грн. боргових зобов`язань кредитора перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/7807/18.

В позовній заяві зазначено що, в п. п. 3.1.1 договору (до матеріалів справи надано тільки перший та останній аркуш договору про відступлення прави вимоги (цесії) №601-18 від 11.10.2018р.) сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Згідно з додатком №1 до договору сторони узгодили перелік споживачів теплової енергії та зобов`язань, право вимоги яких відступається, зокрема, за договором (особистий рахунок) №521017 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотор» () на суму 32 045,82 грн.

Відповідно до акту № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли білінгових систем ПК «БІТеК» та ПК «Уніван-Термал» позивач прийняв фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жосткий диск, USB носій в кількості 1 шт.), на якому записана резервна копія бази даних ПК «Уніван- Термал» станом на 01.10.2018 року.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов договору вчасно не вносив оплату за спожиту теплову енергію за період з січня 2012 року по вересень 2012 року, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 32 045,82 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що у позивача відсутні підстави для стягнення з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотор» вартості теплової енергії, спожитої співвласниками будинку по вул. Підвисоцького,3а у м. Києві у період з січня по вересень 2012 року, оскільки:

- об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотор» за своєю правовою природою та статутними повноваженнями не міг бути і не був станом на 1 січня 2012 року споживачем теплової енергії. Відповідне роз`яснення ОСББ «Мотор» 7.04.2011 року отримало від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за № 7/15-3728, копія якого додано до матеріалів справи;

- ОСББ «Мотор» листом № 11/23-04 від 23.11.2011 року повідомлено ПАТ «Київенерго» у встановленому порядку про припинення дії договору на постачання теплової енергії № 521010 з 1 січня 2012 року та запропоновано, у відповідності до ст.19 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» укласти прямі договори із власниками квартир будинку у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Натомість, ПАТ «Київенерго» не уклало прямих договорів зі споживачами - власниками квартир будинку, тому прямі договори про надання послуг з 1 березня 2012 року, за рішенням співвласників, були укладені із іншим виконавцем послуг - ТОВ «Водоканал- Сервіс», що підтверджується копією договору № 7 від 23.02.2012 року між ОСББ «Мотор» та ТОВ «Водоканал-Сервіс» про здійснення функцій виконавця комунальних послуг;

- ПАТ «Київенерго» у період з 1 січня по 29 лютого 2012 року надавав співвласникам будинку по вул. Підвисоцького, 3а у м. Києві послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, здійснював через комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" нарахування за спожиті послуги та отримав від споживачів кошти у повному обсязі. Ця обставина підтверджується Відомостями "Обіг грошових коштів по ОСББ "Мотор" 8168 Підвисоцького професора б. № ЗА" за січень 2012р. та лютий 2012р. та Формами 5/1, ЖЕО - сплати за договорами. Зведена відомість розщеплення сплат 8168-ОСББ "Мотор" за лютий та березень 2012р., копії відомостей КП "Головний інформаційно-обчислювальний центр" яких додано до матеріалів справи.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

На підставі договору цесії КП "Київтеплоенерго" отримало від публічного акціонерного товариства "Київенерго" право вимоги до ОСББ "Мотор" за заборгованістю у розмірі 32 045,82 грн.

На підтвердження заборгованості ОСББ "Мотор" перед публічним акціонерним товариством "Київенерго" позивач надав довідку про стан розрахунків за спожиту теплоенергію до 01.05.2018 за період з січня 2012 року жовтень 2018 року, акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.08.2020 року (підписаний тільки позивачем) в якому зазначено, що сальдо розрахунків за теплову енергію з урахуванням ПДВ на 01.08.2020 становить 32 045,82 грн., рахунок-фактура №521017/2020-8 від 31.08.2020 року на суму 32 045,82 грн., акт від 30.08.1999р. про прийняття 07.07.1999р. теплового вузла обліку за адресою вул. Півисоцького, 3а.

У відповідності до положень ст. 517 Цивільного кодексу України ПАТ "Київенерго", як кредитор, зобов`язане було передати КП "Київтеплоенерго", як новому кредитору, документи, які підтверджують права позивача на наявний у відповідача борг.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані належні докази, які підтверджують облік спожитої ОСББ "Мотор" теплової енергії, а також її вартість у період з січня 2012 року по вересень 2012 року.

Також, в матеріалах справи відсутні корінці нарядів на включення та відключення об`єктів еплоспоживання за спірний період, складені ПАТ "Київенерго", а також відомості реєстрації параметрів тепло споживання та облікові картки помісячно.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В статті 1 цього Закону визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Такими доказами можуть бути, зокрема, акти приймання-передавання теплової енергії, рахунки-фактури, податкові накладні.

Разом з цим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обліку спожитої ОСББ "Мотор" теплової енергії, а також її вартість.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

У зв`язку з відсутністю первинних документів, складених ПАТ "Київенерго", встановити кількість спожитої відповідачем теплової енергії та її вартість, а отже і наявність у відповідача боргу є неможливим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію за період з січня 2012 року по вересень 2012 року у розмірі 32 045,82 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу в розмірі 2 371,39 грн. та трьох процентів річних в розмірі 1 683,06 грн.також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основного зобов`язання, у задоволенні якого було відмовлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП "Київтеплоенерго" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо строків позовної давності по пені, суд зазначає наступне.

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 названого Кодексу).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

У відповідності до положень пункту 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", тому позовна давність не може бути застосована до даних правовідносин.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, остаточний яких буде уточнено залежно від зайнятості у справі, а також угоди про надання професійної правничої допомоги.

На підтвердження розміру фактично понесених судових витрат в розмірі 2 400,00 грн. відповідачем надано:

- угоду про надання правничої допомоги №528-21 від 08.01.2021р., укладено між адвокатом Кіщук Тетяною Василівною та об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків "Мотор", відповідно до умов якої адвокат надає клієнту правничу допомогу у зв`язку із представництвом інтересів об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Мотор" по справі №910/16567/20 за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Мотор" про стягнення 36 100,27 грн. в усіх судових інстанціях із правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України без застережень.

Адвокат отримує від клієнта гонорар у розмірі, який визначається із розрахунку 800 грн./год. Робочого часу адвоката, що витрачений на складення процесуальних документів, участь у судових засіданнях, та сплачується у наступному порядку: 2 400,00 грн. - до 20 січня 2021 року. У разі фактичного обсягу зайнятості по справі, оплата якого перевищуватиме сплачений розмір гонорару, клієнт додатково перераховує за фактично використаний робочий час адвоката, оформлений відповідним рахунком (п.3 угоди);

- попередній (орієнтовний) розрахунок на суму 2 400,00 грн. в якому зазначено, що вчинена процесуальна дія, кількість роб/год, а саме: складення відзиву на позовну заяву комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Мотор" про стягнення 36 100,27 грн. та заяви про застосування строку позовної давності, 3 роб/год.

- платіжне доручення №292 від 11.01.2021р., на суму з призначенням платежу: «надання правничої допомоги адвокатом Кіщук Т.В. за договором №№528-21 від 08.01.2021р.»,

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (дублікат) №486 від 28.03.2011 року,

Відповідно до ч.1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а у разі наявності заперечень позивача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, суд вважає, вимоги відповідача щодо стягнення витрат на послуги адвоката підлягають задоволенню в розмірі 2 400,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 73, 74, 77, 79, ст.ст. 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1 В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5 ідентифікаційний код 40538421) на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мотор" (01103, місто Київ, вулиця Підвисоцького, будинок 3-А, ідентифікаційний код 22865226) витрати на послуги адвоката в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий