ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" лютого 2021 р. Cправа № 902/1172/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ситий Двір" (вул. Першотравнева, 151, с. Михайлівка, Гайсинський район, Вінницька область, 23723)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Світло Поділля" (вул. Пирогова, 119 а, м. Вінниця, 21037)

про стягнення 201668,92 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ситий Двір" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світло Поділля" про стягнення 201668,92 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу №1 від 04.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення з відповідача 201668,92 грн, з яких: 163402 грн - основного боргу; 7824,48 грн - 3% річних; 5767,59 грн - інфляційних втрат та 24674,85 грн - пені.

Ухвалою суду від 28.12.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1172/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, в т.ч. для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі вручена позивачу, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим поштовим повідомленням. При цьому ухвалу про відкриття провадження у справі, яка направлялася на юридичну адресу відповідача, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день прославлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).

Окрім того, суд зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі №902/1172/20 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про судове провадження у даній справі.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

04.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ситий Двір" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світло Поділля" (Покупець, відповідач) укладено Договір купівлі-продажу №1 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність (поставити) Покупцю цеглу (Товар) в кількості та на умовах, зазначених в цьому Договорі, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість так, як це визначено умовами цього Договору.

Товар за Договором поставляється Постачальником на будівельний майданчик об`єкту. З метою підтвердження факту поставки Товару Покупцю Сторони складають та підписують видаткові накладні, які підтверджують обсяг поставки Товару як в натуральному, так і в вартісному виразі (пункти 3.1., 3.3. Договору).

Згідно з пунктами 4.1., 5.1. Договору поставка Товару за цим Договором здійснюється Постачальником на підставі замовлень Покупця (форма такого замовлення наведена в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною). Ціна Товару, який поставляться Постачальником Покупцю за цим Договором, встановлюється в підписаних Сторонами видаткових накладних.

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що в разі прострочення строку оплати Товару та/або вартості його доставки (транспортування), Покупець сплачує Постачальнику пеню за кожний день такого прострочення оплати, виходячи з облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, від суми заборгованості. Пеня нараховується на розмір несплачених Покупцем грошових сум з першого дня прострочення оплати.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та залишається чинним до 31.12.2019. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна з Сторін не заявить про свій намір припинити його дію, строк дії цього Договору вважається продовженим на наступний календарний рік (пункти 8.1., 8.2. Договору).

Додатком №1 до Договору від 04.01.2019 сторони погодили поставку цегли керамічної (Товар) відповідно до Специфікації №1 на умовах оплати 100% протягом банківського дня з моменту отримання Товару. Момент отримання відповідає даті, вказаній у видатковій накладній.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачу передано Товар (цеглу керамічну) на загальну суму 168 402 грн, що підтверджується накладними: № 1 від 04.01.2019 на суму 35360 грн з ПДВ; №2 від 28.01.2019 на суму 35360 грн з ПДВ; №3 від 15.02.2019 на суму 30056 грн з ПДВ; №4 від 20.02.2019 на суму 32266 грн з ПДВ; №7 від 22.04.2019 на суму 35360 грн з ПДВ. При цьому позивач підтверджує часткову оплату відповідачем 20.09.2020 вартості поставленого товару в сумі 5000 грн, про що відображено в акті звіряння взаємних розрахунків за період січня 2019 року - лютого 2020 року.

Разом з тим позивач звертався до відповідача із претензією №б/н від 13.05.2020 про сплату заборгованості, реагування Товариства з обмеженою відповідальністю "Світло Поділля" на вказану претензію матеріали справи не містять.

Так, несплата решти вартості поставленого товару в сумі 163402 грн слугувала підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ситий Двір" із відповідним позовом до суду. При цьому позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача, окрім суми основного боргу, 7824,48 грн - 3% річних; 5767,59 грн - інфляційних втрат та 24674,85 грн - пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між сторонами Договір купівлі-продажу №1 від 04.01.2019.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Факт отримання відповідачем підтверджено первинними документами - підписаними та скріпленими печатками сторін накладними. При цьому відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено оплати вартості переданого позивачем товару на суму 163402 грн, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо суми основного боргу у вказаному розмірі.

Окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7824,48 грн - 3% річних; 5767,59 грн - інфляційних втрат та 24674,85 грн - пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 26.04.2019 по 19.09.2019 (на загальну суму заборгованості 168 402 грн) та за період з 20.09.2019 (на залишок суми, з урахуванням часткової проплати 5000 грн), суд дійшов висновку, що такий розрахунок не перевищує розрахунку суду.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню, окрім суми основного боргу, 7824,48 грн - 3% річних та 5767,59 грн - інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За приписами ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.1. Договору сторони дійшли згоди, що в разі прострочення строку оплати Товару та/або вартості його доставки (транспортування), Покупець сплачує Постачальнику пеню за кожний день такого прострочення оплати, виходячи з облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, від суми заборгованості. Пеня нараховується на розмір несплачених Покупцем грошових сум з першого дня прострочення оплати.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що в такому розрахунку не враховано обмеження, встановлене ч.6 ст. 232 ГК України (нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), при цьому умовами Договору іншого не передбачено.

Суд, здійснивши перерахунок пені із врахуванням приписів ч.6.ст 231 ГК України та умов п.6.1. Договору, дійшов висновку про обґрунтованість нарахування відповідної штрафної санкції в сумі 14345,97 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення пені у визначеній судом сумі. При цьому у стягненні 10328,88 грн пені слід відмовити, як заявлених безпідставно.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з урахуванням допущеної позивачем помилки при нарахуванні пені.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 2870,09 грн, при цьому витрати на сплату судового збору в сумі 154,94 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світло Поділля" (вул. Пирогова, 119 а, м. Вінниця, 21037; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ситий Двір" (вул. Першотравнева, 151, с. Михайлівка, Гайсинський район, Вінницька область, 23723; ) 163402 грн - основного боргу; 7824,48 грн - 3% річних; 5767,59 грн - інфляційних втрат; 14345,97 грн - пені та 2870,09 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 10328,88 грн пені відмовити, у зв`язку з чим витрати на сплату судового збору в сумі 154,94 грн залишити за позивачем.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам процесу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 лютого 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Першотравнева, 151, с. Михайлівка, Гайсинський район, Вінницька область, 23723;

3 - відповідачу - вул. Пирогова, 119 а, м. Вінниця, 21037.