ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 справа № 914/3161/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС, м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина, м. Львів

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Костюка Андрія Ярославовича, с. Немилів, Радехівського району, Львівської області

про стягнення відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11 583,44грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Пукач М.В.

За участю представників

Від позивача: Пилипчак Іван Михайлович юрисконсульт;

Від відповідача-1: Галаса Жанна Теофілівна представник;

Від відповідача-2: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватним акціонерним товариством Страхова група ТАС, м. Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина, м. Львів про стягнення відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11 583,44грн., з якої: 11 150,55грн. - основний борг, 144,81грн. інфляційні втрати, 288,08грн. 3% річних.

09.12.2020 ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.01.2021 року відповідачем подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву за вх.№97/21, в якому просить в позові про відшкодування шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог. Просить (клопотання за вх.№13/21 від 04.01.2021 року) залучити до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог фізичну особу підприємця Костюка Андрія Ярославовича.

06.01.2021 року Приватним акціонерним товариством Страхова група ТАС подано через канцелярію суду відповідь на відзив за вх.№311/21 та клопотання про залучення у справу співвідповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 14.01.2021 року клопотання позивача про залучення співвідповідача Фізичну особу-підприємця Костюка Андрія Ярославовича задоволено. Залучено до участі у справі №914/3161/20 в якості відповідача-2 Фізичну особу-підприємця Костюка Андрія Ярославовича.

20.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. №1186/21 від 20.01.2021 року), в якій позивач просить стягнути з ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» (відповідач 1) та ФОП - Костюка Андрія Ярославовича (відповідач 2), солідарно па користь ПАТ «Страхова група «ТАС» 11150,55 грн (одинадцять тисяч сто п`ятдесят грн. 55 коп.) основного боргу, суму інфляційних витрат - 144,81 грн. (сто сорок чотири грн. 81 коп.) та 3% річних від простроченої суми - 288,08 грн (двісті вісімдесят вісім грн. 08 коп.), всього - 11583,44 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три грн. 44 коп.); та судові витрати у справі в розмірі 2102,00 грн.

В судовому засіданні 04.02.2021 року судом питання про уточнення позовних вимог розглянуто, як уточнення прохальної частини позову з урахуванням кількості відповідачів, оскільки вона не містить збільшення ціни позову чи її зменшення, зміни предмету чи підстав позову.

Рух справи відображено в ухвалах суду.

У судове засідання 25.02.2021 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, та в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити в повному обсязі з урахування поданої заяви про уточнення позовних вимог.

У судове засідання 25.02.2021 року відповідач-1 явку уповноваженого представника забезпечив, який заперечив проти позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина та просить в позові ПАТ «Страхова група «ТАС» до ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» про відшкодування шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У судове засідання 25.02.2021 року відповідач-2 явку у повноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про місце дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 19.02.2021 року. Одночасно суд повідомляє, що відповідачу відомо про слухання справи, оскільки ним 03.02.2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи на інший зручний для суду час.

Ухвали суду надіслані учасникам справи за адресами, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, які вказані позивачем у позовній заяві, відтак позивач, відповідач-1, та відповідач-2 належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 19.02.2021 року, судом додатково надіслано ухвали суду на відомі електронні адреси учасників справи.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано учасникам справи, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

11.02.2019 року ПрАТ «Страховою групою «ТАС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу FO/311210 (ПОЛІС). Забезпеченим за полісом є Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 .

01 березня, 2019 року за адресою: м. Львів, вул. Промислова, відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та ТЗ Scania, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Європротоколом від 1 березня 2019 року встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП. Розмір матеріального збитку, завданого власнику Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 , згідно рахунку №76 від 26.04.2019 р. ФОП Хім`як М.Р. становить 53649,30 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується страховим полісом № АМ/005346530. Після отримання заяви на внплагу страховою відшкодування (в порядку суброгації) від ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 38 849,45 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Однак, позивач стверджує, що даної виплати недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки відповідальність страховика обмежена п.12.1 ст.12, ст. 29, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач звернувся з претензійною вимогою до відповідача - ТОВ «Молочна компанія «Галичина», про відшкодування різниці між страховим відшкодуванням, та збитками які поніс позивач у розмірі 11150,55 грн.

У поданій відповіді на відзив, позивач також стверджує, що він як позивач вправі пред`явити позов як до власника транспортного засобу так і безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, позивач просить стягнути з ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» (Відповідач 1) та ФОП - Костюка Андрія Ярославовича (Відповідач 2), солідарно па користь ПАТ «Страхова група «ТАС» 11150,55 грн (одинадцять тисяч сто п`ятдесят грн. 55 коп.) основного боргу, суму інфляційних витрат - 144,81 грн. (сто сорок чотири грн. 81 коп.) та 3% річних від простроченої суми - 288,08 грн (двісті вісімдесят вісім грн. 08 коп.), а всього - 11583,44 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три грн. 44 коп.); та судові витрати у справі у розмірі 2102,00 грн. судового збору.

Правова позиція відповідача-1.

У поданому відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, відповідач заперечує позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина з наступних підстав. Зазначає, що винуватець ДТП ОСОБА_1 володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а саме відповідно до укладеного між ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» та ФОП Костюком Андрієм Ярославовичем договору №1/15/12 про надання послуг (виконання робіт) від 01.09.2015 року та додатку №1 до Договору №1/15/12 про надання послуг (виконання робіт) від 28.12.2018 року. Відтак відповідач -1 вважає, що саме ФОП Костюк А.Я. повинен відшкодувати спричинену ним шкоду під час ДТП, оскільки він є суб`єктом підприємницької діяльності та здійснює господарську діяльність автомобільного вантажного транспорту. Тому відповідач -1 просить в позові ПАТ «Страхова група «ТАС» до ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» про відшкодування шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Правова позиція відповідача-2.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив, відзиву на позовну заяву не подано.

Фактичні обставини справи.

11.02.2019 року ПрАТ ?Страхова група «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу FO/З 11210 (ПОЛІС). Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 .

01 березня, 2019 року за адресою: м. Львів, вул. Промислова, відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу Scania, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Європротоколом від 1 березня 2019 року встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП.

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується вказаним Європротоколом.

Враховуючи наявність Полісу, страхувальник пошкодженого ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter», д.н. НОМЕР_1 , ТОВ «УЛФ ФІНАНС», звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про отримання виплати страхового відшкодування.

Розмір матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter», д.н. НОМЕР_1 згідно рахунку №76 від 26.04.2019 р. ФОП Хім`як М.Р. становить 53649,30 грн.

Відповідно до п. 8.14, Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу ГО/311210, страхове відшкодування може здійснюватись без довідки компетентних органів. При цьому розмір такого страхового відшкодування, не може перевищувати зазначеного відсотку від загальної страхової суми на ЗТЗ, а саме: 2 рази в межах 50 000 тис. грн.

Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви потерпілого складено Страховий акт по справі Р1457/04163/01/2019/90 на суму 50 000,00 грн., та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням №23569 від 06.05.2019р.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі вищенаведеної правової норми ПрАТ «СГ «ТАС» звернулось до страховика винуватця ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» що підтверджується страховим полісом №АМ/005346530.

На вимогу заяви на виплату страховою відшкодування (в порядку суброгації) від ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 38 849,45 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Однак даної виплати недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки відповідальність страховика обмежена п.12.1 ст.12, ст. 29, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач звернувся з претензійною вимогою до відповідача - ТОВ «Молочна компанія «Галичина», про відшкодування різниці між страховим відшкодуванням, та збитками які поніс позивач у розмірі 11150,55 грн., що підтверджується повідомленням про вручення даної вимоги.

Відповідно до матеріалів справи, в досудовому порядку відповідач-1 свої зобов`язання перед позивачем не виконав.

Судом встановлено, що ФОП Костюк Андрій Ярославович володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а саме відповідно до укладеного між ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» та ФОП Костюком Андрієм Ярославовичем договору №1/15/12 про надання послуг (виконання робіт) від 01.09.2015 року та додатку №1 до Договору №1/15/12 про надання послуг (виконання робіт) від 28.12.2018 року, які знаходяться в матеріалах справи.

ФОП Костюк А.Я. є суб`єктом підприємницької діяльності та здійснює господарську діяльність автомобільного вантажного транспорту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Норми права та мотиви суду

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до Європротоколу від 1 березня 2019 року встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за адресою: м. Львів, вул. Промислова, яка відбулася за участю Забезпеченого Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та ТЗ Scania, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . 11.02.2019 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу FO/З 11210 (ПОЛІС). Mercedes-Benz Sprinter, д.н. НОМЕР_1 . Розмір матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter», д.н. НОМЕР_1 згідно рахунку №76 від 26.04.2019 р. ФОП Хім`як М.Р. становить 53649,30 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» що підтверджується страховим полісом №АМ/005346530. На вимогу заяви на виплату страховою відшкодування (в порядку суброгації) від ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 38 849,45 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

При зверненні до суду з даними позовом про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 - 11 150,55 грн. страхового відшкодування позивач посилається ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 1166, 1187 та ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію суд зазначає таке.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.04.2018 року у справі № 910/8982/17.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (вказаної правової позиції притримується Верховний Суд у постановах від 29.01.2018 року у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 року у справі № 910/3165/17).

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 183/791/16-ц та від 28.02.2018 року у справі № 521/16989/13-ц.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Тобто страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вже було встановлено судом, ФОП Костюк Андрій Ярославович володів транспортним засобом ТЗ Scania, д.н. НОМЕР_2 на відповідній правовій підставі, а саме відповідно до укладеного між ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» та ФОП Костюком Андрієм Ярославовичем договору №1/15/12 про надання послуг (виконання робіт) від 01.09.2015 року та додатку №1 до Договору №1/15/12 про надання послуг (виконання робіт) від 28.12.2018 року, які знаходяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.3. е) Договору №1/15/12 від 1 вересня 2015 року про надання послуг (виконання робіт), виконавець (ФОП Костюк А.Я.) зобов`язаний відповідати за наслідки дорожньо-транспортних пригод, які сталися з вини виконавця.

ФОП Костюк А.Я. є суб`єктом підприємницької діяльності та здійснює господарську діяльність автомобільного вантажного транспорту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав саме до відповідача-2, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу ТЗ Scania, д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ФОП Костюка Андрія Ярославовича.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Враховуючи наведене, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням відповідачем -2 - полісу страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ТЗ Scania, д.н. НОМЕР_2 , відповідач- 2 ФОП Костюк Андрій Ярославович прийняв на себе обов`язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ТЗ Scania, д.н. НОМЕР_2 .

З метою отримання страхового відшкодування позивач - ПрАТ «СГ «ТАС» звернувся до страховика винуватця ОСОБА_3 , Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» що підтверджується страховим полісом №АМ/005346530. На вимогу заяви на виплату страховою відшкодування (в порядку суброгації) від ПрАТ «СГ «ТАС», ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 38 849,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що п. 8.14, Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу ГО/311210, страхове відшкодування може здійснюватись без довідки компетентних органів, при цьому розмір такого страхового відшкодування, не може перевищувати зазначеного відсотку від загальної страхової суми на ЗТЗ, а саме: 2 рази в межах 50 000 тис. грн., суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача-2 підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ФОП Костюком Андрієм Ярославовичем транспортного засобу Scania, д.н. НОМЕР_2 , в розмірі 11 150,55 грн. (різниця між страховим відшкодуванням, та збитками які поніс позивач)

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом, відповідач-2 не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість, доведеність та наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача-2 ФОП - Костюка Андрія Ярославовича, 11 150,55 грн (одинадцять тисяч сто п`ятдесят грн. 55 коп.) основного боргу. В частині цих вимог до відповідача-1 слід відмовити.

Щодо стягнення інфляційних витрат - 144,81 грн. та 3% річних від простроченої суми - 288,08 грн , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Судом встановлено, що позивач звернувся з претензійною вимогою саме до відповідача 1 - ТОВ «Молочна компанія «Галичина» про відшкодування різниці між страховим відшкодуванням, та збитками які поніс позивач у розмірі 11 150,55 грн. До відповідача -2 такої вимоги позивачем пред`явлено не було.

Позивачем нарахування 3% річних та інфляційних збитків проводилося саме від дати вимоги, яка була надіслана відповідачу-1, а не відповідачу-2, який, як встановлено судом, є винним у вчиненні ДТП, в результаті якої було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», д.н. НОМЕР_1 .

Оскільки позивачем не встановлено початок перебігу строку нарахування 3% річних та інфляційних втрат, не зазначено спосіб та порядок їх нарахування, то суд доходить висновку, що в стягненні інфляційних витрат у розмірі 144,81 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 288,08 грн. з відповідача-2 слід відмовити.

Оскільки у стягненні основної суми боргу з відповідача 1 судом відмовлено, то відсутні правові підстави для стягнення з відповідача -1 на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині вимог до відповідача-1 слід відмовити, в частині вимог до відпоідача-2 позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача-2 на користь позивача 11 150,55грн. основного боргу. У решті вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір, який розрахований пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2023,44грн. покладається на відповідача-2.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині вимог до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина (79024, м. Львів, вул. Липинського, будинок 54) відмовити.

3. В частині вимог до відповідача- 2 ФОП - Костюка Андрія Ярославовича позовні вимоги задоволити частково.

4. Стягнути з ФОП - Костюка Андрія Ярославовича (80241, Львівська область, Радехівський район, село Немилів ), на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» (03117, місто Київ, проспект Перемоги, 65) 11 150,55 грн. основного боргу та 2023,44грн. судового збору.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2021 року.

Суддя С.М. Коссак