ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4197/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (03135, м. Київ, вул. Льва Толстого, 61)
до Приватного підприємства "Торгівельний будинок Аркада" (61038, м. Харків, Шосе Салтівське, 67-А)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Торгівельний будинок Аркада", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 за період з травня 2019 року по листопад 2020 року в сумі 44818,86 грн. основного боргу, інфляційні втрати в сумі 876,66 грн., 3% річних в сумі 993,61 грн., всього 46689,13 грн., а також понесені позивачем витрати з оплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4197/20. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

19.01.2021 відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позов за вх. № 1227, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що чинність договору оренди припинилась 30.06.2018, у зв`язку з чим, відповідач припинив користуватись орендованим майном, при цьому обов`язок щодо складання акту приймання-передачі майна покладено на орендодавця. Також відповідач вказує, що доданий до позовної заяви лист від 10.07.2018 про припинення договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009 на адресу відповідача не направлявся, а додане повідомлення про вручення відноситься зовсім до інших документів, які направлялись відповідачу. Окрім того, відповідач зазначає, що матеріали позову також не містять доказів направлення на його адресу претензії про сплату заборгованості та рахунків на оплату, у зв`язку з чим відповідач вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо відшкодування витрат відповідно до договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018.

Відзив долучений судом до матеріалів справи.

01.02.2021 позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив за вх. № 2423, яка долучена до матеріалів справи.

15.02.2021 відповідачем до канцелярії суду подані заперечення за вх. № 3722, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

25 вересня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Приватним підприємством «Торгівельний будинок Аркада» було укладено договір оренди №4265-Н, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину вантажного відкритого майданчика (Інв. № 20262) (далі - Майно), загальною площею 605,00 м2, за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Іванівка, ст. Закомельська, що перебуває на балансі відокремленого підрозділу Основ`янського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Південної залізниці.

За Актом приймання - передачі орендованого майна від 25.09.2009, що є Додатком № 1 Договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009, майно передано Орендарю.

Пунктом 5.12. вище зазначеного Договору встановлено, що орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна. Протягом місяця після підписання цього Договору укласти з Балансоутримувачем орендованого Майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна у тому числі на компенсацію плати за землю або договори з відповідними комунальними службами на надання комунальних послуг Орендарю, з наданням Орендодавцю копії цих Договорів.

У зв`язку з утворенням публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 №4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 №200 та керуючись ст.15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 12.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Приватним підприємством «Торгівельний будинок Аркада» укладено Додатковий договір №П/БМЕС-16314/НЮ до Договору оренди нерухомого майна від 25.09.2009 №4265-Н.

Відповідно пункту 1 Додаткового договору №П/БМЕС-16314/НЮ від 12.02.2016 року встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 25.09.2009 №4265-Н є ПАТ «Укрзалізниця».

В подальшому до Договору оренди нерухомого майна від 25.09.2009 №4265-Н сторонами вносилися зміни шляхом укладання Додаткових угод та Додаткових договорів.

Зокрема, п. 2 Додаткового договору №11 від 08.05.2018р пункт 10.1 Договору оренди нерухомого майна від 25.09.2009 №4265-Н було доповнено абзацом наступного змісту: «Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року включно, без подальшого продовження».

Окрім того, між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківське територіальне управління» філії «Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» та Приватним підприємством «Торгівельний будинок Аркада» було укладено Договір № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 року про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання нерухомого викупленого, орендованого майна та прибудинкової території.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 «Про деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Українська залізниця», у відповідності новій редакції Статуту.

Наказом №169 від 19.07.2019 року затверджено та введено в дію Положення про виробничій структурний підрозділ «Харківське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Укрзалізниця» в новій редакції.

У назві змінено тип Товариства з публічного акціонерного товариства на акціонерне товариство та назву Територіального управління з виробничого підрозділу на виробничій структурний підрозділ.

Згідно умов Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 року Орендар зобов`язаний брати участь у витратах Балансоутримувача, пропорційно до займаної ним площі оренди майна відкритого майданчика, загальною площею - 605,00 кв.м., що знаходяться за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Іванівка, ст. Закомельська,

Пунктом 2.1. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 погоджено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 10-го числа за поточний місяць.

Пунктом 2.2. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 встановлено, що Орендар/Співвласник вносить плату про відшкодування витрат по утриманню будинків, споруд, не житлових приміщень на рахунок Балансоутримувача згідно рахунків, Орендар/Співвласник розрахунки зобов`язаний отримувати у Балансоутримувача, щомісяця під розпис.

Вартість витрат на місяць складає - 2487,92 грн. (Додаток №1 до Договору № ХТУ-10/18- 50 від 18.05.2018).

Відповідно п.6.1. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 - строк дії складає до 31.12.2018 року, п.6.4. договору - у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку чинності протягом одного місяця, він вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Позивач вказує, що 10.07.2018 Орендарю було направлено лист № Харківське ТУБМЕС-01/17-10/510, в якому було зазначено про закінчення терміну дії договору оренди № № 4265-Н від 25.09.2209 без подальшого продовження. Одночасно з зазначеним листом було направлено акти приймання - передачі орендованого майна, які запропоновано підписати.

Також позивач зазначає, що Орендар не повернув Балансоутримувачу майно після закінчення Договору оренди нерухомого майна від 25.09.2009 №4265-Н по акту приймання - передавання в зазначений умовами договору термін, у зв`язку з чим йому нараховувалась плата на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання нерухомого майна та прибудинкової території по договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 року.

Орендар для отримання розрахунків під розпис до Балансоутримувача не з`являвся, у зв`язку з чим, як вказує позивач, рахунки Орендарю направлялися поштою. За твердженнями позивача на адресу відповідача були направлені наступні рахунки: №874-1073 від 31.05.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1323 від 30.06.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1574 від 31.07.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1962 від 31.08.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-3013 від 30.09.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-3269 від 31.10.2019р. на суму 2487,9грн., №874-3489 від 31.10.2020 р. на суму 36,30грн., №874-3554 від 30.11.2020р. на суму 2487,92 грн., №874-3826 від 31.12.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-53 від 31.01.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-297 від 29.02.2020 р. на суму - 2487,92грн., №874- 543 від 31.03.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-781 від 30.04.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1185 від 31.05.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-1456 від 30.06.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-1596 від 31.07.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-1976 від 31.08.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-2267 від 30.09.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-2340 від 31.10.2020 р. на суму 2487,92грн..

Окрім того, як вказує позивач у позовній заяві, 22.05.2020р. за №Харківське ТУ БМЕС-11/316 на адресу боржника буда направлена Претензія №7 на суму боргу 29891,34 грн., а також Акт звірки взаємних розрахунків для підписання, проте відповідач відповіді на претензію не надав, борг не сплатив, Акт звірки не підписав.

Згідно розрахунку позивача, станом на 01.12.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість за Договором № ХТУ-10/18-50 на суму - 44818,86 грн., оскільки з травня 2019 року по листопад 2020 року відповідач не вносив плату за утримання орендованого майна.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 за період з травня 2019 року по листопад 2020 року в сумі 44818,86 грн. основного боргу, інфляційні втрати в сумі 876,66 грн., 3% річних в сумі 993,61 грн., всього 46689,13 грн..

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 Господарського України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, позивач та відповідач перебували у договірних відносинах щодо оренди майна згідно договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009, термін дії якого припинився 30.06.2018 року.

Також судом встановлено, що 18.05.2018 з орендарем (відповідачем) був укладений Договір № ХТУ-10/18-50 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання нерухомого викупленого, орендованого майна та прибудинкової території.

У зв`язку з тим, що майно після закінчення Договору оренди нерухомого майна від 25.09.2009 №4265-Н по акту приймання - передавання Балансоутримувачу повернуто не було та відповідач продовжував користуватись нерухомим майном, останньому нараховувалась плата на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання нерухомого майна та прибудинкової території по договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 року та станом на 01.12.2020 року за вказаним Договором заборгованість складає 44818,86 грн.

В той же час, заперечуючи проти позову відповідач наполягає на тому, що у нього відсутній обов`язок щодо оплати вищевказаної заборгованості, оскільки він припинив користуватись орендованим майном відразу після припинення Договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009. Відповідач вказує, що відповідно до умов Договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009 та Договору № ХТУ -10/18-50 від 18.05.2018 саме на позивача був покладений обов`язок складання акту приймання-передачі. За твердженнями відповідача, повідомлення про припинення дії договору оренди він не отримував, у зв`язку з чим обов`язок повернути орендоване майно (підписати акт приймання-передачі) у відповідача не настав. Відповідач наполягає на тому, що позивач не надав доказів отримання відповідачем листа №ТУ БМЕС-01/17-10/510 від 10.07.2018, що доданий до позовної заяви, в якому зазначається про припинення договору оренди та направлення актів приймання-передачі. Позивачем не надано опис вкладення в цінний лист та поштову квитанцію про відправлення листа відповідачу. Додане до позовної заяви поштове повідомлення про вручення відноситься зовсім до інших документів, які були направлені рекомендованим листом.

Так, суд погоджується з тим, що поштове повідомлення про вручення відправлення, яке надано позивачем в підтвердження направлення на адресу відповідача листа №ТУ БМЕС-01/17-10/510 від 10.07.2018 про припинення договору оренди № 4265-Н та актів приймання-передачі, не є належним доказом у справі, оскільки із вказаного повідомлення не вбачається, які саме документи направлялись відповідачу.

Однак, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять і доказів того, що після припинення договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009 відповідач намагався самостійно повернути орендоване приміщення позивачу.

Напроти, саме з пояснень відповідача, які містяться у відзиві на позов та поданих ним доказів вбачається, що в період з 01.07.2018 по 01.06.2019 відповідачем було отримано від позивача рахунки на оплату відшкодування витрат на утримання майна: № 2022 від 31.07.2018, № 2273 від 31.08.2018, № 2347 від 30.09.2018, № 2818 від 31.10.2018, № 874-3075 від 30.11.2018, № 874-3160 від 31.12.2018, № 874-232 від 31.01.2019, № 874-747 від 28.02.2019, № 874-542 від 31.03.2019, № 874-822 від 30.04.2019 на суму 2487,95 грн. кожний, які в свою чергу були оплачені відповідачем.

Також з матеріалів справи вбачається, що в період з травня 2018 року по лютий 2019 року між сторонами були складені Акти прийому - передачі виконаних робіт (послуг) за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018, а саме: № 1429 від 31.05.2018, № 1754 від 30.06.2018, № 2022 від 31.07.2018, № 2273 від 31.08.2018, № 2347 від 30.09.2018, № 2818 від 31.10.2018, № 3075 від 30.11.2018, № 3160 від 31.12.2018, № 232 від 31.01.2019, № 874-474 від 28.02.2019. Вказані Акти підписані між сторонами та скріплені печатками сторін.

Суд вважає, що вищевказані докази спростовують твердження відповідача про невикористання орендованого майна після припинення договору оренди № 4265-Н від 25.09.2009 та неможливість повернення у зв`язку з тим, що позивачем не складено акти прийому - передачі. Напроти, матеріалами справи підтверджено, що відповідач після припинення дії Договору оренди № 4265-Н продовжував користуватись орендованим майном, підписував Акти прийому - передачі виконаних робіт (послуг) за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 та оплачував рахунки на оплату відшкодування витрат на утримування майна до травня 2019 року.

Разом з цим, суд звертає увагу, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості не за Договором оренди № 4265-Н від 25.09.2009, а саме за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018.

Відповідно п.6.1. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 - строк дії складає до 31.12.2018 року. Однак, пунктом 6.4. договору вказаного Договору сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку чинності протягом одного місяця, він вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Матеріали справи не містять доказів того, що хоча б однією із сторін протягом місяця після закінчення строку, встановленого п. 6.1.договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018, була направлена заява іншій стороні договору про його припинення. А отже, за відсутності підписаного між сторонами акту приймання-передачі (повернення) нерухомого орендованого майна, відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 та подальше використання відповідачем нежитлових приміщень, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі п. 6.4. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018, зазначений договір був продовжений та договірні зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання майна між сторонами не припинились.

Що ж стосується доводів відповідача про те, що позивачем не надано доказів направлення на його адресу претензії № 7 від 22.05.2020, на яку посилається позивач, а також не надано доказів направлення на адресу відповідача рахунків за період з травня 2019 року по листопад 2020 року, тобто за період за який позивач просить стягнути заборгованість, слід зазначити наступне.

Дійсно, в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача претензії та рахунків на оплату відшкодування витрат за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 за період з травня 2019 року по листопад 2020 року, однак, суд звертає увагу, що пунктом 2.2. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 сторонами було погоджено, що Орендар/Співвласник вносить плату про відшкодування витрат по утриманню будинків, споруд, не житлових приміщень на рахунок Балансоутримувача згідно рахунків, при цьому Орендар/Співвласник розрахунки зобов`язаний отримувати у Балансоутримувача, щомісяця під розпис.

А отже, з вищенаведеного вбачається, що обов`язок щодо отримання рахунків на оплату про відшкодування витрат по утриманню майна був покладений саме на відповідача, у зв`язку з чим, посилання відповідача на неотримання відповідних рахунків суд вважає необгрунтованим.

Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність доказів направлення на його адресу претензії та звертає увагу, що пунктом 2.1. Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 сторонами було погоджено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а у разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 10-го числа за поточний місяць.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

А отже, з вищенаведеного вбачається, що у відповідача, в силу положень ст. 530 ЦК України та п. 2.1. Договору № ХТУ-10/18-50 виник обов`язок здійснювати платежі по відшкодуванню витрат на утримання майна до 10-го числа за поточний місяць.

Згідно рахунків позивача, а саме: №874-1073 від 31.05.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1323 від 30.06.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1574 від 31.07.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1962 від 31.08.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-3013 від 30.09.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-3269 від 31.10.2019р. на суму 2487,9грн., №874-3489 від 31.10.2020 р. на суму 36,30грн., №874-3554 від 30.11.2020р. на суму 2487,92 грн., №874-3826 від 31.12.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-53 від 31.01.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-297 від 29.02.2020 р. на суму - 2487,92грн., №874- 543 від 31.03.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-781 від 30.04.2019 р. на суму 2487,92 грн., №874-1185 від 31.05.2020 р. на суму 2487,92 грн., №874-1456 від 30.06.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-1596 від 31.07.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-1976 від 31.08.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-2267 від 30.09.2020 р. на суму 2487,92грн., №874-2340 від 31.10.2020 р. на суму 2487,92грн., відповідач за період з травня 2019 по листопад 2020 року мав сплатити позивачу за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 витрати за утримання майна на загальну суму 44818,86 грн. При цьому, судом встановлено, що з урахуванням п. 2.1. Договору № ХТУ-10/18-50, що строк оплати за вищевказаними рахунками є таким, що настав.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму боргу у розмірі 44818,86 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 за період з травня 2019 року по листопад 2020 року у розмірі 44818,86 грн.. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 993,61 грн. та інфляційних втрат у розмірі 876,66 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 993,61 грн. за період з 10.06.2019 по 20.11.2020 та інфляційні втрати у розмірі 876,66 грн. за період липень 2019 року - жовтень 2020 року.

Перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних у розмірі 993,61 грн. та інфляційних втрат у розмірі 876,66 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Торгівельний будинок Аркада" (61038, м. Харків, Шосе Салтівське, 67-А, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (03135, м. Київ, вул. Льва Толстого, 61, IBAN № НОМЕР_1 в ТВБВ № 10026/0159 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, ІПН 55, , код підрозділу 874) заборгованість за Договором № ХТУ-10/18-50 від 18.05.2018 за період з травня 2019 року по листопад 2020 року у розмірі 44818,86 грн., інфляційні втрати в сумі 876,66 грн., 3% річних в сумі 993,61 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (03135, м. Київ, вул. Льва Толстого, 61, ).

Відповідач: Приватне підприємство "Торгівельний будинок Аркада" (61038, м. Харків, Шосе Салтівське, 67-А, 0).

Повне рішення складено "01" березня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/4197/20