ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3012/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль 7, код 20572069)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (08300, Київська область, м. Бориспіль-7, код 37222400)

про стягнення 741,31 гривень

16.10.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі по тексту - позивач/Підприємство) про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (далі по тексту - відповідач/Товариство) заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 № 02.5-14/1-30 в розмірі 741,31 гривень, з яких: 703,87 гривень основний борг, 30,13 гривень пеня, 7,31 гривень 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань по оплаті наданих позивачем послуг у період квітень-травень 2020 року за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 № 02.5-14/1-30, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості у розмірі 703,87 гривень, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3012/20. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

01.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти пред`явлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.02.2021 позовну заяву державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишено без руху, з мотивів наведених в цій ухвалі; запропоновано позивачу усунути виявлені недоліки позовної заяви протягом 5-ти днів з дня вручення цієї ухвали шляхом надання суду інформації щодо вірного місцезнаходження відповідача та доказів направлення на належну адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї документів.

08.02.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви встановлених ухвалою суду від 02.02.2021.

Того ж дня від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Підприємство заперечило проти доводів відповідача викладених у відзиві на позов.

Суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для прийняття рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтер Аеро Україна» (наразі ТОВ «Аеро Ресторантс»), (далі - орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1609 (далі - договір оренди), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 20,0 кв.м (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу «D» (інв. № 47578), загальною площею 107850,5кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності - 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30 квітня 2014 року і становить 1125486,00 грн, без ПДВ. Майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно з п. 5.18 договору оренди орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору звернутися до балансоутримувача для отримання, проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Договір укладено строком на 10 років, що діє з 31.07.2014 до 30.07.2024 включно (пункт 10.1. договору оренди).

На підставі укладеного договору оренди орендодавцем та орендарем 06.02.2015 підписано акт приймання-передавання орендованого майна, який погоджено балансоутримувачем - ДП МА «Бориспіль», в якому сторони зафіксували, що орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 20,00 кв.м (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7, на 3-му поверсі термінального комплексу «D» (інв. № 47578).

20.04.2015 Підприємством (балансоутримувач) та Товариством (орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 02.5-14/1-30, із подальшими змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою від 01.03.2016 № 1 (далі по тексту - договір № 02.5-14/1-30).

Відповідно до пп. 1.1.1., п. 1.1. договору № 02.5-14/1-30 у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 20,00 кв.м (далі - майно) для розміщення та експлуатації бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи, балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги наведені у таблиці № 1, а саме:

1. Забезпечення теплом (теплова енергія), обсяг наданих послуг в місяць - розрахунковим шляхом за 20,0 кв.м ~ 1,4 Гкал *, оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 1460,00 (за 1 Гкал);

2. Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, обсяг наданих послуг в місяць - 4 працівники, оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 30,00 (за 1 працівника);

3. Використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем, обсяг наданих послуг в місяць - 20,0 кв.м, оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 1,80 (за 1 кв.м);

4. Прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, обсяг наданих послуг в місяць - по факту куб.м, оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 57,50 (за 1 куб.м);

5. Вода холодна (з податком на воду), обсяг наданих послуг в місяць - згідно показників приладів обліку куб.м, оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 14,00 (за 1 куб.м);

6. Вода гаряча (з податком на воду), обсяг наданих послуг в місяць - згідно показників приладів обліку куб.м, оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 142,00 (за 1 куб.м);

7. Вода стічна, обсяг наданих послуг в місяць - сумарний обсяг гарячої та холодної води куб.м - оплата за одиницю вимірювання в місяць, грн, без ПДВ - 15,10 грн (за 1 куб.м);

8. Підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна сплата в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендовані площі.

Орієнтовний щомісячний обсяг теплової енергії спожитої для орендованого майна становить: 20,00 кв.м х 0,07 Гкал = 1,4 Гкал; 20,00 кв.м - орендована площа майна; 0,07 Гкал - орієнтоване споживання теплової енергії в місяць на 1 кв.м площі пасажирського терміналу «D».

Згідно п. 1.4. договору № 02.5-14/1-30 розмір оплати за Послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом Послуг в період їх надання, якості Послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.

Ціни на послуги, крім зазначених у п. 8 таблиці № 1 п. 1.1. цього договору, у разі їх підвищення, можуть змінюватися лише у разі зміни тарифів постачальниками даних послуг, які призвели до істотної зміни витрат балансоутримувача, пов`язаних з наданням цих послуг, та інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Балансоутримувач зобов`язаний повідомити орендаря у письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням або вручити уповноваженій особі під розписку, - такий лист буде вважатися невід`ємною частиною договору) не пізніше ніж за 15 календарних днів до введення їх в дію, а орендар зобов`язаний прийняти їх для розрахунків. Якщо, не пізніше ніж за 5 календарних днів до дня введення нової вартості в дію орендар не повідомить письмово балансоутримувача про відмову прийняття до розрахунку нової вартості на послуги вона вважається прийнятою. Якщо орендар не приймає нову вартість, про це він письмово повинен повідомити балансоутримувача до введення її в дію. В такому разі договір може бути розірвано з ініціативи балансоутримувача в односторонньому порядку з дати введення в дію нової вартості послуг. Балансоутримувач інформує орендаря про розірвання договору листом, який буде вважатися невід`ємною частиною договору (пункт 1.8. договору № 02.5-14/1-30).

Пунктом 2.1.6. договору № 02.5-14/1-30 визначено, що балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти Орендарю рахунок-фактуру за надані Послуги за звітний місяць та складати Акт приймання-здачі виконаних послуг, який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

Згідно пп. 2.2.3. договору № 02.5-14/1-30 орендар зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача рахунок, Акт приймання-здачі виконаних послуг та раз в рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3. договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий Балансоутримувачу та ненадана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами. Підписання Акту приймання-здачі виконаних послуг орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

У відповідності до п. 4.2. договору № 02.5-14/1-30 орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим договором.

Договір набирає чинності з дати підписання акту приймання-передавання орендованого майна до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.07.2014 № 1609 або з моменту укладення договору, в залежності від того, яка дата наступить раніше, та діє до 30.07.2024 (пункт 6.1. договору № 02.5-14/1-30).

Підприємство листом від 13.12.2019 № 19-22/1-1797, у відповідності до пункту 1.8. договору № 02.5-14/1-30, повідомило Товариство про зміну вартості послуг з 01.01.2020, а саме: постачання теплової енергії (за 1 Гкал) - 2350,00 гривень (без ПДВ); забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника (за місяць) - 50,00 гривень (без ПДВ); вода, використана для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно (за місяць) - 4,00 гривень (без ПДВ); водопостачання води холодної (за 1 куб.м) - 27,00 гривень (без ПДВ); водопостачання води гарячої (за 1 куб.м) - 210,00 гривень (без ПДВ); водовідведення води стічної (за 1 куб.м) - 30,00 гривень (без ПДВ).

В перебігу розгляду справи Товариство не заперечувало факту отримання ним вказаного листа.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Підприємством на виконання п. 2.1.6 договору № 02.5-14/1-30 у спірний період щомісячно виставлялися Товариству рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг, а саме:

- рахунок-фактура від 30.04.2020 № 61/341 на суму 367,87 гривень (в т.ч. ПДВ) та акт приймання-здачі від 30.04.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода, використана для прибирання; постачання теплової енергії) за квітень 2020 року на суму 367,87 гривень (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 31.05.2020 № 61/441 на суму 336,00 гривень та акт приймання-здачі від 31.05.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода використана для прибирання) за травень 2020 року на суму 336,00 гривень (в т.ч. ПДВ).

Вищезазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг, відповідно до пп. 2.2.3 договору про відшкодування витрат, були отримані відповідачем в бухгалтерії балансоутримувача.

Підставою звернення до суду із розглядуваним позовом, як зазначає позивач, стало невиконання відповідачем умов договору № 02.5-14/1-30 щодо обов`язку по оплаті наданих Підприємством у період квітень-травень 2020 року послуг.

Відповідач проти позову заперечував оскільки у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 на усій території України з 12 березня по 03.04.2020 установлено карантин, який згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641 було продовжено, при цьому згідно пп. 8 п. 2 постанови № 211 з 17.03.2020 по 22.05.2020 запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Водночас, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 14.03.2020 № 287-р, з 17.03.2020 тимчасово закрито пункти пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення, в тому числі в МА «Бориспіль». При цьому, роботу пунктів пропуску через державний кордон відновлено після втрати чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р.

Наведе, за доводами Товариства, свідчить про те, що рахунки-фактури № 61/341 від 30.04.2020 та № 61/441 від 31.05.2020 та відповідні їм Акти наданих послуг є некоректними, адже 4 працівника Товариства у період з квітня по травень 2020 року фактично не знаходились у орендованому приміщенні, розташованого в ДП МА «Бориспіль». А отже, ДП «МА «Бориспіль» не міг фактично надавати послуги працівникам ТОВ «Аеро Ресторантс» із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці за вищевказаний період.

Разом із тим, відповідач зазначає, що листами від 13.05.2020 № 10/56-05-20 та від 16.06.2020 № 10/69-06-20 повідомило Підприємство про відмову від підписання Актів приймання-здачі наданих послуг за квітень та травень 2020 року та просило провести перерахунок послуг відображених у актах.

Також Товариство посилається на те, що 16.01.2021 орендодавцем та орендарем укладено додатковий договір до договору оренди № 1609, згідно п. 2 якого встановлено, що у зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України, обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 майно не могло використовуватись орендарем.

Позивач у відповіді на відзив заперечив посилання відповідача на неможливість використання орендованих приміщень у період квітень-травень 2020 року, зазначаючи про те, що відповідач не повідомив позивача, як це передбачено умовами розділу 5 договору № 02.5-14/1-30 про настання форс-мажорних обставин та не надавав відповідного документу виданого ТПП України, який би підтверджував дію форс-мажору. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не складались та не підписувались спільно з Підприємством Акти-претензії щодо обсягів наданих послуг у спірний період, як це визначено п. 1.5. договору № 02.5-14/1-30.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений договір за своїм змістом є договором надання послуг та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у відповідності до п. 2.2.3. договору № 02.5-14/1-30 сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий Балансоутримувачу та ненадана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами. Підписання Акту приймання-здачі виконаних послуг орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Між тим, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що Товариство листами від 13.05.2020 № 10/56-05-20 та від 16.06.2020 № 10/69-06-20 повідомило Підприємство про відмову від підписання Актів приймання-здачі наданих послуг за квітень та травень 2020 року відповідно. Відмову від підписання Актів Товариство мотивувало тим, що у спірні періоди існували обставини, що унеможливлювали використання Товариством орендованого приміщення, про що листами від 20.03.2020 № 10/10-03-20, від 07.04.2020 № 10/18-04-20, від 13.04.2020 № 10/19-04-20, від 08.05.2020 № 10/40-05-20 повідомлено орендодавця, а саме: на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 14.03.2020 № 287-р, з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА «Бориспіль»; 06.04.2020 Окремим контрольно-пропускним пунктом «Київ» Державної прикордонної служби України повідомлено про те, що на виконання розпорядження КМУ «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 14.03.2020 № 287-р, доступ до пасажирського терміналу «D» було обмежено; згідно оприлюдненої балансоутримувачем інформації про зупинку об`єктів підприємства отримано підтвердження про причини неможливості користування майном в МА «Бориспіль» від ДП МА «Бориспіль» (лист № 19-22/1-191 від 09.04.2020), де вказано про те, що до усунення вказаних вище обставин, користування майном в пасажирському терміналі «D» неможливе.

Водночас Товариство у вказаних листах посилаючись на п. 1.4. договору № 02.5-14/1-30, згідно якого розмір оплати за Послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом Послуг в період їх надання, якості Послуг та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, вказувало, що наведені обставини свідчать про відсутність факту надання Балансоутримувачем у квітні-травні 2020 року послуг відображених в актах, та, відповідно, неможливості користування Товариством у вказаний період майном.

А тому, відповідач відмовив у підписанні актів приймання-здачі наданих послуг та оплати рахунків, оскільки, ТОВ «Аеро Ресторанс» не мало доступу до майна та не користувалось ним у період квітень-травень 2020 року.

Позивач у позові вказує на те, що на момент виникнення заборгованості та на момент звернення до суду із розглядуваним позовом сторонами не було досягнуто будь-яких змін до умов договору, які б слугували підставою для його виконання в іншому порядку або на інших умовах. А також відсутні будь-які зміни до чинного законодавства України в частині звільнення від виконання господарських зобов`язань, відтермінування оплати заборгованості, тощо у період дії карантинних заходів і обмежень.

Заперечуючи посилання відповідача на неможливість використання орендованих приміщень у період квітень-травень 2020 року, позивач вказував, що відповідач не повідомив позивача, як це передбачено умовами розділу 5 договору № 80.1-14/1-29, про настання форс-мажорних обставин та не надавав відповідного документу виданого ТПП України, який би підтверджував дію форс-мажору, а також Акту-претензії щодо обсягів наданих послуг у спірний період, як це передбачено п. 1.5. договору № 02.5-14/1-30.

Однак суд не погоджується з такими доводами позивача та вважає частково недоведеним факт надання Підприємством послуг у спірний період, з огляду на наступне.

Згідно умов п.п. 5.2., 5.3., 5.4. договору № 02.5-14/1-30 сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому. Якщо дія форс-мажору триває більше 30 календарних днів, кожна з сторін має право на розірвання договору і не несе відповідальність за таке розірвання за умови, що вона повідомить про це іншу сторону не пізніше, як за 20 календарних днів до розірвання. Достатнім доказом дії Форс-мажору є документ виданий Торгово-промисловою палатою України.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, як це передбачено умовами п.п. 5.2., 5.3., 5.4. договору № 02.5-14/1-30, посвідченні Торгово-промисловою палатою України про настання форс-мажорних обставин.

Водночас, суд зазначає, що загальновідомим є той факт, що у зв`язку з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами та доповненнями, з 12.03.2020 на всій території України введено карантин та запроваджено низку заборон щодо роботи суб`єктів господарювання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 287-р від 14.03.2020, з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА «Бориспіль» та, оскільки, працівники відповідача можуть дістатися орендованих приміщень лише через проходження пункту пропуску через державний кордон, який було закрито, зазначені обставини в достатній мірі підтверджують, що з 17.03.2020 надання відповідачу послуг, що обліковуються в залежності від кількості працівників або кількості та можливості використання води для самостійного прибирання було неможливим та фактично не здійснювалося, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині (щодо стягнення вартості послуг наданих в квітні-травні 2020 року за забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та за воду, використану для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно) на загальну суму 672 гривні.

Разом із цим, для зазначених висновків суду неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин або ж неукладення сторонами акту претензії, в порядку, визначеному в договорі, жодного значення не має, адже відмова суду в цій частині ґрунтується на недоведеності позивачем самого факту надання зазначених послуг.

Поряд із цим, щодо відшкодування витрат на постачання теплової енергії у розмірі 31,87 гривень, що включені позивачем до рахунку за квітень 2020 року, то, оскільки, орендоване приміщення є вбудованим, опалення є централізованим, і, вірогідно, технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту відсутня, та оскільки відповідачем не спростовано, що такі послуги протягом квітня 2020 року фактично надавалися, а також приймаючи до уваги, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом працівників відповідача до орендованих приміщень та фактичним функціонуванням приміщення, тягар утримання орендованого приміщення в цій частині, цілком справедливо має бути покладено на відповідача.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що належною до стягнення та такою, що підлягає задоволенню є сума заборгованості у розмірі 31,87 гривень, а саме згідно Акту від 30.04.2020 (послуги з постачання теплової енергії).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог за надані Підприємством послуги, що відображені у Актах від 30.04.2020 та від 31.05.2020, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки вбачає їх необґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення пені та 3% річних.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 30,13 гривень пені та 7,31 гривень 3% річних розрахованих по кожному акту окремо за загальний період з 21.05.2020 по 09.10.2020.

Як вже встановлено судом підставною є вимога про стягнення з відповідача боргу у розмірі 31,87 гривень згідно Акту від 30.04.2020, тож базою для нарахування пені та трьох процентів річних є саме сума встановлена судом.

Пунктом 4.2. договору № 02.5-14/1-30 передбачено, що орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим договором.

Вказаний пункт договору узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», за змістом якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та 3% річних на предмет правильності та обґрунтованості, з урахуванням встановлених судом обставин, судом встановлено, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача пені та 3% річних становлять 1,56 гривень, 0,37 гривень відповідно, відтак заявлені позивачем вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» на користь державного підприємства «Міжнародний аеропорт» «Бориспіль» 31,87 гривень основного боргу, 1,56 гривень пені, 0,37 гривень 3% річних.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 95,84 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (08300, Київська область, м. Бориспіль-7, код 37222400) на користь державного підприємства «Міжнародний аеропорт» «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 31,87 гривень основного боргу, 1,56 гривень пені, 0,37 гривень 3% річних та 95,84 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 01.03.2021.

Суддя Р.М. Колесник