ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. Справа№ 910/20785/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 23.02.2021
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван"
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 27.01.2020
у справі№ 910/20785/17
за заявою Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит"
пробанкрутство

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" звернулося до суду з заявою про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екслюзивна група "Підлога "Фаворит", та ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі про банкрутство, зокрема, здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою попереднього засідання від 19.02.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включено Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" з грошовими вимогами на суму 157 682 628, 26 грн., з яких 19 200 грн. - вимоги першої черги, 126 819 302, 74 грн. - вимоги четвертої черги, 30 844 125, 54 грн. - вимоги шостої черги.

До Господарського суду м. Києва надійшов звіт розпорядника майна у справі, та клопотання розпорядника майна про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором.

18.06.2018 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" з грошовими вимогами до боржника на суму 6 986 301, 38 грн. і ці додаткові грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит" визнано на загальну суму 6 989 825, 38 грн., з яких: 3 524 грн. - вимоги першої черги; 6 986 301, 38 грн. - вимоги четвертої черги.

08.11.2019 до суду від ліквідатора надійшли звіт ліквідатора, реєстр вимог кредиторів, а також ліквідаційний баланс банкрута.

У судовому засіданні, що відбулось 27.01.2020, суд заслухав ліквідатора, який надав пояснення щодо вжитих ним заходів у ліквідаційній процедурі банкрута, а також розглянув звіт ліквідатора.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2020 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит". Ліквідовано банкрута - ТОВ "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит" як юридичну особу у зв`язку з банкрутством. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Оболонському районі Головного управління Державної податкової служби у місті Києві зняти ТОВ "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит" з податкового обліку. Зобов`язано Головне регіональне управління статистики у місті Києві виключити ТОВ "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит" з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Зобов`язано відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації провести державну реєстрацію припинення ТОВ "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит" як юридичної особи. Припинено дію мораторію. Закрито провадження у справі про банкрутство №910/20785/17.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд замінити кредитора Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" у справі №910/20785/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексклюзивна група "Підлога "Фаворит"; ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2020 року у справі №910/20785/17 скасувати; справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду. Також скаржник в апеляційній скарзі клопоче про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.12.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Стар Інвестмент Ван" у справі №910/20785/17 передано колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Стар Інвестмент Ван" залишено без руху.

31.12.2020 на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №563 від 29.12.2020 року, з якого вбачається, що скаржником сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Крім того, скаржником подано обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Стар Інвестмент Ван" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 по справі №910/20785/17, справу призначено до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Копитової О.С. у відпустці, справу №910/20785/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Отрюха Б.В., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 справу прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів, призначено дату та час для розгляду вкзаної апеляційної скарги.

У зв`язку з відпусткою судді Отрюха Б.В., відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.02.2021 для розгляду справи №910/20785/17 визначено колегію суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 прийнято справу №910/20785/17 до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.02.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 здійснено заміну учасника у справі - Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» (, 02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 7) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (, 01601, м. Київ, Площа Спортивна, 1, корпус А).

Від учасників справи не надходило клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, а також заперечень щодо проведення судового засідання за відсутності представників учасників.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.

Судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено місцевим господарським судом, ліквідатором з метою пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, проведення інвентаризації та формування ліквідаційної маси було направлено численні запити до різних установ та організацій, накладено арешт на все нерухоме майно боржника на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 52077276 від 23.09.2016, отримано відповіді з банківських установ про відсутність залишків коштів банкрута.

За результатами пошуку майна боржника та формування ліквідаційної маси ліквідатором встановлено, що товариство не має у власності нерухомих будівель, земельних ділянок чи іншого нерухомого майна, не має філій, відділень чи інших відокремлених підрозділів, не має у власності транспортних засобів водного та повітряного транспорту, не володіє правами на знаки для товарів та послуг, торгові марки, ліцензії, промислові патенти, не має у власності великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальні споруди, парові і водо нагрівні котли, посудини, що працюють під тиском, трубопроводи пари та гарячої води, не має грошових коштів в касі, депозитні рахунки відсутні, дебіторська заборгованість відсутня.

Згідно з даними реєстру вимог кредиторів підприємства загальна сума кредиторської заборгованості ТОВ «Ексклюзивна група «Підлога «Фаворит» становить 164 677 002, 41 грн.

Місцевий господарський суд дійшовши висновку про здійснення ліквідатором усіх необхідних для пошуку та виявлення майна банкрута заходів, зокрема, шляхом звернення до відповідних реєстраційний органів, визнав за можливе затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, та посилаючись на те, що для виявлення майнових активів боржника з метою задоволення вимог кредиторів ліквідатором виконані всі необхідні дії та покладені на нього Кодексом України з процедур банкрутства обов`язки, господарський суд першої інстанції визнав за належне затвердити поданий звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ «Ексклюзивна група «Підлога «Фаворит», а боржника, як юридичну особу - ліквідувати та закрити провадження у справі.

В своїй апеляційній скарзі новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (правонаступник ПАТ «Авант-Банк») проти доводів місцевого господарського суду заперечив, пославшись на неповноту дій ліквідатора та невжиття ним усіх передбачених законом заходів.

Апелянт зазначив, що розгляд звіту ліквідатора неодноразово відкладався судом у зв`язку з подачею ліквідатором банкрута відповідних клопотань, при цьому апелянт послався на неповноту дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі та не здійснення ним усіх необхідних заходів.

Так, звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв`язку із закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості.

Втім, згідно висновків апелянта, ліквідатором банкрута не було вжито жодних дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення до ліквідаційної маси заставного майна відповідно договору застави З-Ю/15/044 від 26.06.2015, а також не вжито будь-яких заходів, спрямованих на перевірку підозрілих правочинів, зокрема щодо відчуження банкрутом чотирьох об`єктів нерухомого майна, вчинених в межах трирічного строку, що передував порушенню провадження у справі про банкрутство, а також не аналізувались банківські виписки про рух коштів по рахунках боржника за вказаний трирічний період.

Як також зазначає апелянт, ліквідатором не було проведено інвентаризації активів і зобов`язань боржника та не було реалізовано повноваження з пред`явлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості та майна, що знаходилось на зберіганні у третіх осіб.

Крім того, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тому, що керівника банкрута не було притягнуто до субсидіарної відповідальності.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до статті 65 КзПБ після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс.

Стаття 65 КзПБ кореспондується зі ст. 46 Закону про банкрутство, яка була чинна на час відкриття ліквідаційної процедури.

Нормами ст. ст. 61, 65 КзПБ визначені повноваження ліквідатора у ліквідаційній процедурі та вимоги до звіту ліквідатора.

За змістом наведених норм закону правильне завершення ліквідаційної процедури є основним завданням ліквідатора, який, з урахуванням покладених на нього КзПБ повноважень, повинен наполегливо та добросовісно працювати упродовж всієї процедури ліквідації.

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, продажу майна боржника, проведення розрахунків з кредиторами за результатами такої діяльності суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Отже, законодавцем передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом з зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за результатом проведених дієвих заходів, які передбачені у ліквідаційній процедурі.

Відповідно до судової практики, яка зазначена в постановах Верховного Суду у справі №927/1191/14 від 14.02.2018, у справі №904/5948/16 від 08.05.2018, у справі №905/2727/16 від 23.05.2018, у справі №904/4863/13 від 06.06.2018, дії ліквідатора мають бути направленні на формування ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів й ліквідатор зобов`язаний вжити всіх заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

Суть принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі полягає в тому, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення та повернення в ліквідаційну (конкурсну) масу всього майна (майнові права, законні очікування) боржника.

До складу майна боржника слід віднести також майнові права, які виникають:

- у зв`язку з визнанням угод недійсними в порядку ст. 42 КзПБ;

- зобов`язання осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст. 213 ГК України).

До законних очікувань слід віднести:

- субсидіарну відповідальності третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб за доведення боржника до банкрутства або у разі банкрутства з вини цих осіб (ч. 2 ст. 61 КзПБ).

При цьому колегія суддів зазначає, що розгляд питання про застосування субсидіарної відповідальності є дуже важливим на завершальній стадії ліквідаційної процедури, а саме - коли ліквідатор учинив дії в усій їх повноті й остання є безсумнівною для кредиторів. Звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (постанова ВС від 28.08.2018 у справі №927/1099/13). Тобто нез`ясування обставин можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в разі недостатності його майна є нездійснення ліквідатором усієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника (постанова ВС від 12.09.2019 у справі №914/3812/15). Крім того, вимоги до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність, є частиною аналізу фінансового становища банкрута та вжиття заходів, спрямованих на виявлення активів боржника (постанова ВС від 17.07.2019 у справі №903/636/17). Отже, без розгляду питання про субсидіарну відповідальність осіб, винних у доведенні до банкрутства, суд позбавлений можливості з дотриманням принципу повноти дій ліквідатора розглянути його звіт і ліквідаційний баланс.

З набранням законної сили 21.10.2019 КзПБ, Закон про банкрутство втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується у тому числі на правовідносини, які виникли в межах справи про банкрутство.

Колегія зазначає, що норми ст. 20 Закону про банкрутство кореспондуюся зі ст. 42 КзПБ, а ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство аналогічна ч.2 ст. 61 КзПБ. Крім того, обов`язок ліквідатора у здійсненні всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника прямо передбачений у ст. 65 КзПБ.

Таким чином, до обов`язку ліквідатора входить здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення та повернення всіх активів боржника (шляхом застосування віндикаційного позову, визнання збиткових та заінтересованих угод недійсними, застосування субсидіарної відповідальністі до третіх осіб). При цьому ні в кого не повинен виникати обґрунтований сумнів щодо їх належного здійснення - принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі.

Проте, у даній справі ліквідатором не було вжито належних заходів для пришвидшення задоволення вимог кредиторів.

Апеляційний суд погоджується з аргументами апеляційної скарги, що ліквідатором не вжито всіх заходів з пошуку майна боржника.

Підсумовуючи наведене, у ліквідаційній процедурі завданням ліквідатора є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Тому ліквідатор у звіті має довести, що його дії мали саме мету пошуку та виявлення майна, майнових прав, законних очікувань банкрута під час ліквідаційної процедури. При цьому, кількість запитів до відповідних органів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси, шляхом реалізації ліквідатором принципу повноти дій.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції передчасно ухвалено рішення про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та ліквідовано банкрута.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом попередньої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не було дотримано.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №910/20785/17 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію ліквідаційної процедури.

Матеріали справи №910/20785/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко