ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Черкаси справа № 925/72/21

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Г.М. Скиби, секретаря судового засідання Л.В.Романенко у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», м. Черкаси, вул. Благовісна, 166

про стягнення 30051774,08 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Буркова О.М. за довіреністю;

від відповідача: Моцайко В.С. за довіреністю.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про стягнення 30051774,08 грн за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0479-02024 від 21.05.2019, з яких:

30000000,00 грн заборгованості,

51774,08 грн 3 %річних,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи.

Позивач звернувся з позовом в господарський суд Черкаської області 25.01.2021. Позовна заява датована 20.01.2021.

Провадження у справі відкрито 26.01.2021, проведення підготовчого засідання призначено на 23.02.2021 (а.с. 49).

12.02.2021 позивачем до суду подано заяву від 08.02.2021 про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем в період 16-22 січня 2021 погашено 30 000 000 грн. основного боргу. Просить стягнути 45205,47 грн. -3% річних з простроченої суми (а.с. 55-57, 69-71).

12.02.2021 позивачем до суду подано заяву від 08.02.2021 про часткове закриття провадження у справі та повернення 448 506,61 грн. судового збору (а.с. 67-68).

16.02.2021 відповідачем подано суду та позивачеві відзив на позовну заяву.

22.02.2021 відповідачем подано до суду заяву про зменшення 3% річних с простроченої суми.

В підготовчому засіданні:

Позивач зменшені вимоги підтримав.

Представник Відповідача зменшені позовні вимоги в сумі 45205,47 грн. (3% річних) визнав повністю. Просить розподілити судовий збір з розрахунку 50/50% при визнанні позову. Не заперечує проти прийняття рішення по суті спору при визнаному позові.

За результатами розгляду справи в підготовчому засіданні судом прийнято судове рішення з проголошенням вступної та резолютивної частини відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

ПрАТ НЕК «Укренерго» як оператор системи передачі електричної енергії лініями електропередач (Позивач, Оператор, надавач послуг) 21.05.2019 уклав з ТОВ «Черкасиенергозбут» (Відповідач, користувач) договір №0479-02024 про надання послуг з передачі електричної енергії.

Відповідно до умов п. 6.5 Договору Користувач (Відповідач) здійснює розрахунок з Оператором (Позивачем) за фактичний об`єм наданих послуг протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі підписаного акту приймання передачі послуги. Строк надання акту Користувачу 5 робочих днів наступного за розрахунковим місяця.

У листопаді 2020 позивачем надано послуги відповідачеві, які підтвердженні актом приймання-передачі послуги. Акт направлено відповідачеві і ним отримано 28.12.2020 (підтверджено трекінгом «Укрпошти». Акт залишено відповідачем без реагування.

Загальна фактична вартість наданих послуг за листопад 2020 складає 45 306 691,72 грн.

Послуги були оплачені частково платіжними дорученнями:

- від 04.01.2021 на суму 5 306 691,72 грн.;

- від 06.01.2021 на суму 10 000 000,00 грн.

На момент звернення з позовом позивач вказав суму заборгованості 30 000 000 грн.

На суму заборгованості з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України позивачем нараховано до стягнення з відповідача 51774,08 грн. 3% річних з простроченої суми.

На момент розгляду справи в підготовчому засіданні 23.02.2021 позивач зменшив позовні вимоги до 45205,47 грн 3% річних.

Відповідач вимоги визнав повністю, погодився з доводами позивача.

Інших доказів, пояснень та документів суду сторонами не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи доводи та пояснення сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою спірний договір №0479-02024 про надання послуг з передачі електричної енергії від 21.05.2019 є договором надання та споживання послуг і відповідає вимогам ст. 901 Глави 63 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір №0479-02024 про надання послуг з передачі електричної енергії від 21.05.2019 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Позивач здійснив послуги розподілу електроенергії в листопаді 2020, а Відповідач прийняв акт прийому передачі послуги 28.12.2020 і строк оплати послуг для відповідача виник з 31.12.2020.

На момент розгляду справи основний борг погашено.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктом 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Позов в частині стягнення 45205,47 грн 3% річних підлягає до задоволення.

На 01.01.2021 сума боргу, не сплачена відповідачем, становила 30000000,00 грн.

Розрахунок суми 3% позивачем здійснено вірно.

Заява відповідача про зменшення 3% річних не ґрунтується на приписах чинного законодавства та задоволенню не підлягає. Оскільки відсутність у боржника коштів не вважається обставинами, що є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання (такі правові позиції, зокрема, містяться у постановах від 10.07.2018 у справі №903/398/17, від 17.10.2018 у справі №923/900/17, від 18.12.2018 у справі №910/21050/17).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відсутність коштів у відповідача на виконання грошового зобов`язання, відсутність фінансування - не є підставою звільнення відповідача від виконання зобов`язання за договором.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Згідно зі ст. 129 ГПК України при визнанні позову судові витрати належить покласти на Відповідача в розмірі 50% та стягнути на користь Позивача 1135,00 грн судового збору.

Належить повернути позивачеві з державного бюджету 448 506,61 грн. судового збору, оскільки ним подане відповідне клопотання у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 185, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Прийняти заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Відхилити заяву відповідача про зменшення 3% річних.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», м. Черкаси, вул. Благовісна, 166, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

45205,47 грн 3% річних з простроченої суми, 1135,00 грн судового збору.

Повернути з Державного бюджету України

на користь позивача: приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

448 506,61 (чотириста сорок вісім тисяч п`ятсот шість гривень 61 коп.) судового збору, сплаченого по платіжному дорученню № 50 від 18.01.2021.

Оригінал платіжного доручення залишити в справі.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 03.03.2021.

Суддя Г.М. Скиба