ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Справа № 923/1197/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Свинтицької Ірини Анатоліївни, м.Каховка Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 48202,64 грн. за договором про надання банківських послуг

без повідомлення сторін

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Свинтицької Ірини Анатоліївни, м.Каховка Херсонської області про стягнення заборгованості в сумі 48202,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору б/н від 15.05.2017р. в частині своєчасної та повної оплати щомісячних платежів за кредитом, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість.

Ухвалою від 25.11.2020р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання вимог суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що 14.12.2020р. подано відповідну заяву.

Ухвалою від 15.12.2020р. відкрито провадження у справі №923/1197/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 3 ст.161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Проте, відповідач відзив на позовну заяву не надав, ухвала господарського суду від 15.12.2020р. про відкриття провадження у справі, направлена відповідачеві за адресою, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до господарського суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд враховує, що згідно з п. 5 ч. 6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, в даному випадку за адресою, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду вважається врученою відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення учасників про розгляд даної справи.

Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ч. 2 ст.178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Свинтицької Ірини Анатоліївни, м.Каховка Херсонської області про стягнення заборгованості в сумі 48202,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору б/н від 15.05.2017р. в частині своєчасної та повної оплати щомісячних платежів за кредитом, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 15.05.2017 року Фізична особа - підприємець Свинтицька Ірина Анатоліївна через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписала із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ". Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПРИВАТБАНК" http://privatbank.ua.

15.05.2017 року, на підставі укладеного договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 60000.00 грн., що підтверджується відповідною випискою.

При цьому, в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 07.12.2020р. №20201127/169 позивач зазначив, що, фактично, кредитні кошти були надані відповідачу 18.05.2017р. у розмірі 100000,00 грн.

В свою чергу, відповідач був зобов`язаний щомісяця до 18 числа сплачувати на користь позивача щомісячні платежі у розмірі 8333,33 грн. в рахунок погашення тіла кредиту та 2000,00 грн. комісії за користування кредитом.

Однак, відповідач свої зобов`язання виконала неналежним чином, у зв`язку з чим за нею обліковується заборгованість у розмірі 19555,56 грн. відсотків, нарахованих за період з 20.10.2017р. по 24.01.2019р., та 28647,08 грн. пені, нарахованої за період з 20.10.2017р. по 16.10.2020р., що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, згідно з ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Так підписавши 15.05.2017р. Анкету-заяву відповідач, Фізична особа-підприємець Свинтицька Ірина Анатоліївна, м.Каховка (Клієнт), приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", які розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, позивачем, Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк".

Дослідивши Анкету-заяву відповідача від 15.05.2017р. про приєднання до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ", що розміщені в мережі Інтернет на сайті ПриватБанку pb.ua., витяг з Умов та правил надання банківських послуг, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір має ознаки кредитного договору, до якого застосовуються положення параграфів 1 та 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу першого цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем Свинтицькою Іриною Анатоліївною з використанням електронно-цифрового підпису через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписано 15.05.2017р. Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ".

Відповідно до цієї заяви, ФОП Свинтицька І.А. приєдналася до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Умови), що розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПриватБанк", приймає на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах, та укладає кредитний договір.

Оскільки заява про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" підписана відповідачем 15.05.2017р., то саме ця дата є датою укладення кредитного договору.

За заявою про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" істотними є наступні умови кредитного договору:

вид кредиту: строковий (п. 1.1);

розмір кредиту: визначається Приватбанком, вказується у про файлі Позичальника на сайті kub.pb.ua (п. 1.2);

строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів (п. 1.3);

проценти (комісія) за користування кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту (п. 1.4);

порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п. 1.5).

у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5 цієї Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг. (п. 1.6).

Укладення кредитного договору здійснюється в порядку, визначеному розділом 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.

Клієнт доручає Банку розмістити у мережі інтернет відомості про його бізнес-проект, за яким Банк надає кредит.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Зі змісту заяви від 15.05.2017р. вбачається, що відповідач та АТ КБ "ПриватБанк" погодили істотні умови кредитного договору. Укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір містить усі істотні умови, які необхідні для договорів даного виду.

Так пунктом 3.2.8.1. Умов, щодо умов та правил надання кредиту "Кредит КУБ" визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів, в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати ) вказуються в Заяві про приєднаний по Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Заява), а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Відповідно до пункту 3.2.8.3. Умов, надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві; для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу на протязі 6 місяців користування кредитом на вибір Клієнта за погодженням Банку; для позичальників, що працюють у сфері туристичного бізнесу та його інфраструктурі, строк кредиту встановлюється від 3 до 8 місяців, в залежності від дати оформлення кредиту з адаптованим графіком погашення, кінцева дата кредиту не пізніше вересня або березня; датами сплати платежів є дати, зазначені в Заяві.

Згідно п.3.2.8.3.1.3 Умов, Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Пунктами 3.2.8.3.2 та 3.2.8.3.3 Умов передбачено, що за користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п.3.2.8.6.2).

При порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до п.3.2.8.4.1 Банк, в тому числі, зобов`язується надати Клієнту кредит за умови погодження можливості надання кредиту у відповідності до внутрішньобанківських методик оцінки фінансового стану та методик оцінки ризиків з подальшим перерахуванням коштів відповідно до Заяви на поточний рахунок Клієнта або шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

В свою чергу, Клієнт, за умовами п.3.2.8.5, крім іншого, зобов`язується оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п.3.2.8.3.2; повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені Договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку; сплатити Банку проценти згідно з п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2.

Згідно розділу 3.2.8.9 Умов, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п.3.2.8.1, 3.2.8.3 цього Договору, Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п.3.2.8.3.2 (п.3.2.8.9.1); нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році (п.3.2.8.9.2); сплата процентів за користування здійснюється від дати платежів, зазначені у Заяві (п.3.2.8.3.1) (п.3.2.8.9.3).

Відповідно до п.3.2.8.10.1, у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, п.3.2.8.9, 3.2.8.3.1 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За умовами п.3.2.8.10.3, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконаним Клієнтом.

Як стверджує позивач у позовній заяві, 15.05.2017р. на підставі укладеного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 60000,00 грн., що підтверджується відповідною випискою.

При цьому, у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 07.12.2020р. №20201127/169 позивач зазначає, що відповідачу було перераховано 100000,00 грн. 18.05.2017р.

За розрахунком позивача станом на 16.10.2020р. заборгованість відповідача за кредитом становить 19555,56 грн. відсотків та 28647,08 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов договору №б/н 15.05.2017р. в частині своєчасного повернення кредитних коштів.

Предметом доказування у справі є обставини щодо укладення сторонами кредитного договору від 15.05.2017р. та виконання зобов`язань за ним.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі неустойкою.

Так обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів у відповідності до п.3.2.8.1 Умов.

Разом з тим, у позовній заяві та заяві про усунення недоліків позовної заяви позивачем наведено різні відомості щодо розміру і дати перерахування кредитних коштів відповідачу.

При цьому, в порушення п.3.2.8.1 Умов, Заява не містить такої істотної умови договору кредиту, як сума кредиту.

Так само відсутній і Графік погашення кредиту.

Також, за твердженням позивача, надання кредиту підтверджується копією виписки по відповідному рахунку, яка підтверджує перерахування кредитних коштів на поточний рахунок боржника 2600.

До матеріалів справи позивачем АТ КБ "Приватбанк" надано три виписки по рахунках ФОП Свинтицької І.А., а саме: № НОМЕР_1 за період з 10.11.2018р. по 07.05.2019р. (а.с.25-27); № НОМЕР_2 за період з 20.07.2017р. по 16.10.2020р. (а.с.28-57) та №7887 з 16.06.2017р. по 13.05.2019р. (а.с.58-59).

Дослідивши означені виписки суд констатує, що, по-перше, останні стосуються іншого кредитного договору, оскільки в графі "Призначення платежу" зазначено кредитний договір б/н від 18.05.2017р., в той час як предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.05.2017р.

З наведених довідок вбачається, що відсотки та пеня нараховані банком відповідачу за кредитним договором від 18.05.2017р., а не від 15.05.2017р.

По-друге, із жодної з довідок не вбачається перерахування на рахунок відповідача ні 60000,00 грн. 15.05.2017р. (як зазначено в позовній заяві), ні 100000,00 грн. 18.05.2017р. (як слідує з заяви про усунення недоліків позовної заяви).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, обов`язку позичальника за кредитним договором повернути отримані в кредит кошти, сплатити відсотки та інші платежі кореспондується обов`язок позикодавця перерахувати на рахунок останнього кошти в обумовленому договором порядку та розмірі.

В той же час, позивачем АТ КБ "Приватбанк" не подано до суду жодних доказів, зокрема, виписки з особового рахунку, копій квитанцій, меморіального ордеру тощо, які б підтверджували перерахування на рахунок відповідача ФОП Свинтицької І.А. коштів за кредитним договором від 15.05.2017р.

За таких обставин, перевірити розмір нарахованої суми процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

В свою чергу, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що позивач в установленому порядку не довів належними доказами факт перерахування відповідачу ФОП Свинтицький І.А. коштів за кредитним договором від 15.05.2017р., надані виписки по рахунках не є безспірним доказом перерахування банком кредитних коштів та наявності у відповідача заборгованості за договором, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено і підписано 02.03.2021р.

Суддя М.Б. Сулімовська