ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Справа№ 927/588/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Тищенко О.В.

Станіка С.Р.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Чернігівської області

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 06.10.2020 (повний текст складено 08.10.2020)

у справі № 927/588/20 (суддя Демидова М.О.)

за позовом В.о. керівника Бахмацької місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі позивача - Коропської

селищної ради Чернігівської області

до Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства

«Агролісгосп» Чернігівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державна екологічна інспекція у Чернігівській області

про відшкодування 79 316, 40 грн.

В С Т А Н О В И В:

В.о. керівника Бахмацької місцевої прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі позивача Коропської селищної ради Чернігівської області (далі - позивач) до Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Чернігівської області (далі - відповідач) про відшкодування 79 316, 40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив про порушення відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, відтак просив стягнути з відповідача 79 316, 40 грн. шкоди.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державну екологічної інспекції у Чернігівській області (далі - третя особа).

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому стверджував, що прокурор не є особою, уповноваженою на звернення до суду з даним позовом; судом не встановлено виключного випадку для подання позову в.о. керівника Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави; бездіяльність органів місцевого самоврядування не доведена, адже орган досудового розслідування та прокурор не повідомили Коропську селищну раду про винесення постанови про закриття кримінального провадження від 27.12.2018 та можливість пред`явлення позовних вимог. При цьому, відповідач вказував, що про винесення незаконної постанови про закриття кримінального провадження N40000386 довідався з позовної заяви і додатків до неї, оскаржив ії й ухвалою від 20.07.2020 (справа N735/947/20) постанову про закриття кримінального провадження №0000386 від 27.12.2018 скасовано. Вищезгадана ухвала підтверджує бездіяльність слідчого та прокурора під час розслідування кримінального провадження, оскільки в кримінальному провадженні проведено лише 3 слідчі дії : огляд місця події і допит двох свідків, це не бездіяльність органу місцевого самоврядування. За твердженнями відповідача, позивачем не доведено, що урочище «Олукове» кв. 60, виділ №54/55/56, в якому здійснено незаконну рубку, передано у постійне користування для ведення лісового господарства відповідачу, докази на підтвердження факту здійснення цього правопорушення працівниками відповідача ні прокурором, ні позивачем суду не надано. Також відповідач не погоджується із розрахунком розміру шкоди та вказує, що в копії Польової перелікової відомості незаконно зрізаних дерев у кварталі 60 виділу 54, 55, 56 від 21.11.2018 не зазначає підстав її складення, як і того, чи є вона додатком до протоколу огляду місця події, ії не підписано всіма учасниками огляду, прокурором та позивачем не доведено нанесення збитків державі саме відповідачем. Належним позивачем у справі, за твердженнями відповідача, є Державна екологічна інспекція в Чернігівській області, а не прокурор.

В наданих суду першої інстанції поясненнях, третя особа підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що Державна екологічна інспекція у Чернігівській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, що діє в складі Держекоінспекції України та забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території області відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». У відповідності до п. 6 розділу II Положення (в редакції, затвердженій наказом Держекоінспекції України від 28.09.2017 №652, яка була чинна станом на 10.12.2018) Інспекція розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції. На підставі наданих слідчим СВ Коропського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області документів, а саме, Польової перелікової відомості пнів від 21.11.2018, складеної Коропським СЛП «Агролісгосп» та підписаної головним лісничим відповідача Тригуб Е.Ю., фахівцями Інспекції виконано розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок спилювання ростучих дерев 21.11.2018 у кв.60 вид. 54, 55, 56 Коропського СЛП «Агролісгосп» на землях Риботинського старостинського округу Коропського району Чернігівської області. Згідно розрахунку, виконаного за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, додаток №1, сума заподіяної шкоди з урахуванням індексації за попередні роки складає 79 316,40 грн.

За змістом наданої місцевому господарському суду відповіді на відзив прокурором наведено підстави для представництва інтересів в суді Бахмацької місцевої прокуратури саме в інтересах Коропської селищної ради, зокрема, зазначено, що саме відповідач, як постійний лісокористувач, несе обов`язок із забезпечення охорони і дотримання норм використання лісових ресурсів, а факт не проведення екологічною інспекцією перевірки ніяким чином не спростовує вини відповідача. За твердженнями прокурора, оскільки земельна ділянка, на території якої здійснено самовільну порубку дерев, знаходиться в адміністративних межах с. Гута Коропського району Чернігівської області, яке відповідно до рішення Коропської селищної ради від 09.09.2016 №191 «Про добровільне об`єднання територіальних громад у Коропську селищну територіальну громаду» увійшло до складу Коропської об`єднаної територіальної громади (Коропська селищна рада Чернігівської області), вказаний орган місцевого самоврядування є належним позивачем у справі. Факт незаконної порубки дерев на підвідомчій відповідачеві території, внаслідок чого лісу завдано шкоду в сумі 79 316,40 грн., підтверджено матеріалами досудового розслідування кримінального провадження та розрахунком розміру шкоди; розрахунок збитків, завданих державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 79 316,40 грн., здійснено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому, прокурор вважав, що посилання представника відповідача на те, що заміри діаметру пнів здійснювались не сертиікованою лінійкою із зазначенням ГОСТУ, є безпідставними, оскільки відповідно до наданої до територіального органу поліції КСЛП «Агролісгосп» та підписаної головним лісничим Тригубом Є.Ю. Польової перелікової відомості пнів зазначено, що заміри пнів здійснювалися металевою стрічкою ТОRЕХ, ГОСТ 7502-89. З приводу неотримання КСЛП «Агролісгосп» повідомлення про здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором зазначено, що відповідачу таке повідомлення не направлялося, адже він не є позивачем у справі.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі № 927/588/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Чернігівської області на користь Коропської селищної ради Чернігівської області шкоду, завдану навколишньому природному середовищу в сумі 79 316,40 грн., яку необхідно перерахувати у фонд охорони навколишнього природного середовища Коропської селищної ради на розрахунковий рахунок Коропської селищної ради Чернігівської області, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Стягнуто з Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Чернігівської області на користь прокуратури Чернігівської області 2 102,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Коропське спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Агролісгосп» Чернігівської області оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що це рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, суддя Демидова М.О. була зацікавлена у прийнятті незаконного процесуального рішення, про упередженість судді вказують установлені в ухвалі строки для подання заперечень до 06.08.2020, відзиву на позов до 04.08.2020, відтак їй було заявлено відвід. При цьому, суддею, на розгляд якого було передано заяву про відвід судді Демидової М.О., було залишено без задоволення заяву про відвід судді Ноувен М.П., хоча заява про відвід цього судді не подавалась, що в свою чергу свідчить, що питання відводу судді Демидової М.О. не було вирішено. Не зважаючи на незаконність згаданої ухвали (про залишення без розгляду заяви про відвід судді Ноувен М.П.), суддя Демидова М.О. не маючи повноважень постановила незаконну ухвалу про поновлення провадження у справі та здійснила розгляд даної справи. На думку апелянта, прокурор не є особою, уповноваженою на звернення до суду з даним позовом, оскільки відсутні законні підстави для представництва інтересів держави, що свідчить про заявления позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, відтак є підставою для залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Коропська селищна рада, як юридична особа, самостійно могла звернутись з даним позовом до суду, а прокурором не доведено, що селищна рада знала про порушення інтересів держави та, що прокурор інформував її, а остання проявила бездіяльність. За твердженнями апелянта, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що земельна ділянка, на території якої здійснено самовільну порубку дерев, знаходиться в адміністративних межах с. Гута Коропського району Чернігівської області, адже жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього, зокрема, витягу з Державного земельного кадастру, не надано. На переконання апелянта, прокурором не доведено, а судом без належних та допустимих доказів встановлено, що відповідач є постійним користувачем земельної ділянки, на якій відбулась незаконна порубка дерев. При цьому, місцевий суд не з`ясував яким чином та із застосуванням яких вимірювальних засобів проводились заміри пнів. Не погоджується й відповідач з розрахунком розміру шкоди, оскільки згідно копії протоколу огляду місця події від 21.11.2018 розмір пнів є різний, в протоколі зазначено, що виміри приводились 3м рулеткою без зазначення ГОСТУ та даних про сертифікацію, що свідчить, що рулетка не була сертифікована. Крім цього, апелянт стверджував про не доведення прокурором всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, в ньому наведено правові підстави представництва прокурором інтересів держави у даній справ, із зазначенням того, що при зверненні з даним позовом до суду, прокуратурою на виконання вимог законодавства обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду. Дана позовна заява, на переконання прокурора, є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі Коропської селищної ради Коропського району Чернігівської області, яка є уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах та виступає позивачем в суді. Внаслідок несплати винною особою шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісових насаджень, місцевий бюджет Коропської селищної ради недоотримує кошти, що, в свою чергу, не може залишатися без реагування органів прокуратури. Разом з тим, Коропська селищна рада Чернігівської області упродовж тривалого часу не вживає жодних заходів до відшкодування заподіяної шкоди, що свідчить про бездіяльність органів місцевого самоврядування. Також прокурор стверджував, що розглядаючи заяву про відвід судді Демидової М.О. було допущено описку, яку в подальшому як таку, що не зачіпає суті рішення, відповідно до ст. 243 ГПК України було виправлено й відповідно постановлено ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.09.2020. Крім цього, згідно Державного акту на право постійного користування землею земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку, перебуває в постійному користуванні відповідача, що також підтверджено його листом № 356 від 21.11.2018 про те, що лісовий масив у кв. 60 урочище «Олокове» знаходиться в постійному користуванні Коропського СЛП «Агролісгосп». Прокуратурою також надано докази, які містяться в матеріалах справи, що кв. 60, де було здійснено незаконний поруб дерев, наказом № 27 від 04.02.2015 КСЛП «Агролісгосп» закріплено за лісником КСЛП «Агролісгосп» ОСОБА_1 , який при обході лісового масиву, закріпленого за ним, й виявив незаконний поруб дерев. З системного аналізу змісту положень чинного законодавства України (п. 1 ч. 2 ст. 19, п. 5 ст. 64, ч. ч. 1, 5 ст. 86, п. 5 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України) прокурор стверджував, що обов`язки забезпечення охорони, захисту, відтворення лісових насаджень покладено на постійних лісокористувачів, які, у разі їх порушень, повинні нести цивільно-правову відповідальність. При цьому, факт незаконної порубки дерев на підвідомчій відповідачеві території, внаслідок чого лісу завдано шкоду в сумі 79 316,40 грн., підтверджено матеріалами досудового розслідування кримінального провадження та розрахунками розміру шкоди. Невиконання своїх службових обов`язків лісником та неналежне здійснення відповідачем статутної діяльності свідчать про повну бездіяльність відповідача, що призвело до заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу. При цьому, не важливим, на думку прокурора є, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках, наданих в постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення відповідачем (постійним лісокористувачем) встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі шкоди. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні їх працівниками незаконного вирубування лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. На переконання прокурора, розрахунок збитків, завданих державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 79 316,40 грн., здійснено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства тощо.

У наданих апеляційному суду відповіді на відзив та поясненнях відповідач та прокурор відповідно навели обґрунтування своїх раніше наведених правових позицій та спростування позиції іншої сторони, які по суті зводяться до їх доводів в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу відповідно.

В судове засідання апеляційної інстанції 16.02.2021 з`явились представники прокуратури та відповідача (апелянта), представники позивача та третьої особи не з`явились не зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення їм відповідної ухвали суду про відкладення розгляду справи, яку за наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень отримано уповноваженим представником позивача 26.01.2021, а уповноваженим представником третьої особи - 25.01.2021.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 16.02.2021 представники позивача та третьої особи, явка яких в судове засідання обов`язковою не визнавалась, не з`явились не зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надіслали, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності цих учасників за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача (апелянта) в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник прокуратури в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до наказу №115 від 21.11.2018 Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» головному лісничому відповідача Тригубу Е.Ю. доручено провести службове розслідування за фактом незаконної порубки в урочищі «Олукове» у кварталі №60 вид. №54/55/56 в кількості 4 шт. дуба та 2 шт. ясеня.

Згідно висновку від 21.11.2018 за результатами службового розслідування за фактом незаконної порубки в урочищі «Олукове» у кварталі №60 вид. №54/55/56 в кількості 4шт. дуба та 2 шт. ясеня :

- зі сторони лісової охорони підприємства відсутні дії або бездіяльність, які могли сприяти незаконній рубці в кв. 60 урочища «Олукове»;

- охорона лісових масивів провадилась належним чином, незаконна порубка скоєна у нічний час, тому запобігти їй не було можливим фізично;

- подальші дії з виявлення порушників були виконані належним чином, усі матеріали передані у Коропський ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області для притягнення винного до відповідальності та відшкодування збитків.

21.11.2018 за повідомленням директора Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Мальцева В.Ф. про виявлену незаконну порубку дерев №356 від 21.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань Коропським відділенням поліції Бахмацьким ВП ГУНП в Чернігівській області внесено відомості про порушення кримінального провадження №0000386 від 21.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Слідчим відділення Коропського відділення поліції Бахмацьким ВП ГУНП в Чернігівській області на підставі повідомлення про незаконну порубку дерев дуба та ясеня в присутності понятих проведено огляд місця події й встановлено, що на земельній ділянці урочища «Олукове» в кварталі №60 вид. №54/55/56 біля с. Гута Коропського району Чернігівської області невідомими особами вчинено незаконну рубку сироростучих 4 дерев породи «дуб» та 2 дерев породи «ясень», про що складено протокол огляду місця події від 21.11.2018.

На запит слідчого Слідчого відділу Коропського ВП Бахмацького відділу поліції в Чернігівській області Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області (третя особа) здійснено розрахунок шкоди, заподіяної незаконною рубкою ростучих дерев до ступеня припинення росту, виявлену працівниками Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» в кв 60 вид.54, 55, 56 на землях Риботинського старостинського округу Коропського району Чернігівської області згідно Польової відомості пнів від 21.11.2018, який листом №06-09/3060 від 12.12.2018 з додатком направлено на адресу Слідчого відділу Коропського ВП Бахмацького відділу поліції в Чернігівській області. Обрахування розміру шкоди проведено Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області відповідно до додатку №1 Порядку проведення індексації такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами».

До матеріалів справи прокурором долучено Польову відомість пнів від 21.11.2018 та розрахунок Державної екологічної інспекції, відповідно до якого загальна сума заподіяної шкоди становить 79 316,40 грн.

27.12.2018 слідчим СВ Коропського ВП Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000386 від 21.11.2018 за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 20.07.2020 у справі №735/947/20 постанову слідчого СВ Коропського ВП Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження №0000386 від 27.12.2018 скасовано з підстав невстановлення особи, яка здійснила порубку дерев.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор зазначив про порушення відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища, адже відповідач є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій лісовому господарству території.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Положеннями ст. 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. ст. 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

За змістом ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють згідно п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов й зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (ст. 107 Лісового кодексу України).

З аналізу вище наведених положень чинного законодавства вбачається, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Як встановлено матеріалами справи, розпорядженням Коропської районної державної адміністрації №70 від 21.03.2003 відповідачу передано земельні ділянки площею 235 га на території Коропського району у постійне користування, що підтверджено Державним актом на право постійного користування землею №001411 від 08.04.2003, в якому зазначено межі користування землею і опис цих меж, серед яких ділянка № 26 - землі Коропської селищної ради станом на дату видачі Акту.

Таким чином, відповідно до державного акту на право постійного користування землею №001411 від 08.04.2003 земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку, перебуває в постійному користуванні Коропського СЛП «Агролісгосп», це підтверджується листом Коропського СЛП «Агролісгосп» від 21.11.2018 №356, яким відповідач звернувся до правоохоронних органів із повідомленням про здійснення на території, переданій йому у постійне користування, незаконної порубки дерев, які ростуть в урочищі «Олукове» кв. 60 в лісовому масиві.

За змістом п. 1.1 Статуту відповідача Коропське спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Агролісгосп» Чернігівської області засноване Коропською районною радою Чернігівської області на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Коропського району Чернігівської області і входить до сфери її управління.

Відповідно до п. п. 2.3, 2.8 Статуту підприємства одним із основних напрямків діяльності підприємства є, зокрема: охорона лісів і захисних лісонасаджень від незаконних порубів, пошкоджень, самовільного сінокосіння, випасання худоби в заборонених місцях та інших лісопорушень, актування лісопорушунь з притягненням винних у їх скоєнні до відповідальності згідно чинного законодавства.

Згідно Посадової інструкцією лісника Коропського СЛП «Агролісгосп» №15 від 04.01.2011, Посадової інструкції майстра лісу від 04.01.2011, плану заходів з попередження та протидії незаконнним порубкам за Коропським СЛП «Агролісгосп» на 2018 від 04.01.2018 відповідач є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій лісовому господарству території.

Відповідно до наказу Коропського СЛП «Агролісгосп» №27 від 04.02.2015 «Про закріплення лісових обходів» за лісником КСЛП «Агролісгосп» Сиксиним С.А. закріплено обхід лісового масиву, зокрема, кв. 60, при обході якого лісником виявлено незаконну порубку дерев. Цей номер квартару (кв. 60) збігається із викопіюванням, наданим прокурором до матеріалів Акту постійного користування землею, виданого відповідачеві.

З огляду на наведене, відповідач є постійним лісокористувачем земельної ділянки, на якій здійснено незаконну порубку дерев, відповідно його доводи в тій частині, що вказаний квартал 60 не відноситься до територій, наданих йому в постійне користування, відхиляються судом як безпідставні та необґрунтовані.

Як встановлено матеріалами справ, 21.11.2018 на території, яка належить відповідачу як постійному лісокористувачу, виявлено факт незаконної порубки сироростучих 4 дерев породи «дуб» та 2 дерев породи «ясеня», про що слідчим відділення Коропського відділення поліції Бахмацьким ВП ГУНП в Чернігівській області в присутності понятих проведено огляд місця події та складено протокол огляду цього місця від 21.11.2018.

Вказані обставини свідчать про наявну бездіяльність відповідача у вигляді незабезпечення охорони лісових насаджень від незаконних рубок дерев.

В подальшому за запитом слідчого СВ Коропського ВП Бахмацького відділу поліції в Чернігівській області Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області (третя особа) відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 та згідно Польової відомості пнів від 21.11.2018 здійснено розрахунок розміру заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки дерев, виявленої 21.11.2018.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України та забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території області відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». У відповідності до п. 6 розділу II Положення (у редакції, затвердженій наказом Держекоінспекції України від 28.09.2017 №652, яка була чинна станом на 10.12.2018) Інспекція розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції.

У відповідності до підставі наданих слідчим СВ Коропського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області документів, а саме: Польової перелікової відомості пнів від 21.11.2018, складеної Коропським СЛП «Агролісгосп» та підписаної головним лісничим відповідача Тригуб Е.Ю., фахівцями Інспекції виконано розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок спилювання ростучих дерев.

Згідно розрахунку, виконаного за Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», додаток №1, сума заподіяної шкоди з урахуванням індексації за попередні роки складає 79 316,40 грн.

Посилання відповідача (апелянта) на те, що заміри діаметру пнів здійснювались не сертифікованою лінійкою із зазначенням ГОСТУ є безпідставними, оскільки відповідно до наданої до територіального органу поліції КСЛП «Агролісгосп» та підписаної головним лісничим відповідача у справі Тригубом Є.Ю. Польової перелікової відомості пнів заміри пнів здійснювалися металевою стрічкою ТОРЕХ, ГОСТ 7502-89.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розрахунок збитків, завданих державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 79 316,40 грн., здійснено правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а факт наявної шкоди в заявленій до стягнення сумі підтверджується матеріалами справи.

Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Особливості застосування цивільної відповідальності визначено ст. 69 цього Закону, зокрема, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, які склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Особливості застосування цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду можуть бути передбачені спеціальними законами, які регулюють питання охорони певного виду такого середовища.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. Отже, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). В деліктних правовідносинах саме на заявника покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях або бездіяльності (діях або бездіяльності його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Разом з цим, положеннями, зокрема, Лісового кодексу та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» унормовано, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних порубок та інших пошкоджень, покладається саме на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.

При цьому, як вище згадувалось, немає значення хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення достатніх дій із забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

З огляду на наведене та те, що відповідач як постійний лісокористувач не забезпечив охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив незаконну порубку дерев й відповідно заподіяння матеріальної шкоди лісу (навколишньому природному середовищу) в загальному розмірі 79 316,40 грн., отже наявними є всі елементи складу господарського правопорушення, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення з відповідача завданих державі збитків в розмірі 79 316,40 грн. доведено належними та допустимими доказами, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

З приводу тверджень відповідача (апелянта) про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України, оскільки прокурор звертаючись до суду має не лише належним чином обґрунтувати підстави звернення до суду в інтересах держави, а й надати відповідні докази на підтвердження не здійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави відповідним органом державної влади, чого в даному випадку не здійснено, слід зазначити, що за змістом ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, які визначені законом.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує на скільки участь прокурора в розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

В зв`язку з цим, апеляційним судом враховано, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України містять відсилання до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, яким в даному випадку є

Закон України «Про прокуратуру», відповідно до ч. 3 ст. 23 якого прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором в порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Таким чином, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

У кожній окремій справі, суд зобов`язаний з`ясувати, що мається на увазі під «виключним випадком» для представництва інтересів держави в суді прокурором і чи є таким випадком ситуація у справі.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» слід зазначити, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

«Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Крім цього, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 236 ГПК України, апеляційним судом враховано висновки щодо застосування норм права, наведених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, в тому числі, з приводу повноважень органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, які є законодавчо визначеними, а тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію наведено, зокрема в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, до виготовлення повного тексту якої зупинялось апеляційне провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В обґрунтування підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Коропської селищної ради прокурором зазначено, що внаслідок несплати винною особою заподіяної незаконною порубкою лісових насаджень шкоди, місцевий бюджет Коропської селищної ради недоотримує кошти, що не може залишатися без реагування органів прокуратури. Оскільки Коропська селищна рада Чернігівської області упродовж тривалого часу не вживала жодних заходів до відшкодування заподіяної шкоди, наявна бездіяльність органів місцевого самоврядування.

Згідно листа Коропської селищної ради Чернігівської області № 1001/01-32 від 25.05.2020, направленого на адресу Коропського відділу Бахмацької місцевої прокуратури, заходи з відшкодування майнової шкоди, завданої незаконною порубкою лісу на території Коропської територіальної громади, не вживалися та змоги їх вжити немає.

Листом №66-6544 вих20 від 19.06.2020 Бахмацька місцева прокуратура надіслала на адресу позивача повідомлення про підготовку позову в інтересах держави в особі Коропської селищної ради до Господарського суду Чернігівської області про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 79 316, 40 грн., заподіяної державі внаслідок незаконної порубки дерев.

Таким чином, матеріалами справи встановлено. що позивачем у справі не вживалися та не були запланованими в майбутньому заходи по відшкодуванню шкоди, завданої незаконною порубкою дерев на території, яка відноситься до сфери повноважень Коропської селищної ради, відтак доводи відповідача (апелянта) про передчасність та неправомірність звернення прокурора до суду із даним позовом та недоведеність невжиття заходів щодо самостійного відшкодування шкоди уповноваженим на це органом, не заслуговують на увагу, адже не відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам.

При цьому, оскільки земельна ділянка, на території якої здійснено самовільну порубку дерев, знаходиться в адміністративних межах с. Гута Коропського району Чернігівської області, яке відповідно до рішення Коропської селищної ради від 09.09.2016 №191 «Про добровільне об`єднання територіальних громад у Коропську селищну територіальну громаду» увійшло до складу Коропської об`єднаної територіальної громади (Коропська селищна рада Чернігівської області), прокурором правомірно заявлено позов саме в інтересах Коропської селищної ради.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що прокурором до звернення з даним позовом до суду дотримано передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» порядку, а також належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність його захисту, визначені законом підстави для звернення прокурора до суду, а також доведено факт не здійснення відповідним органом державної влади захисту інтересів держави, що свідчить про безпідставність тверджень апелянта в цій частині, зокрема, про наявність підстав для залишення позовної заяви прокурора без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України.

Твердження апелента про порушення суддею Демидовою М.О. процесуального законодавства, ії зацікавленість у прийняті незаконного рішення й встановлені в ухвалі строки для подання заперечень до 06.08.2020 та відзиву на позов до 04.08.2020, а також постановлення цією суддею незаконної ухвали про поновлення провадження у справі та здійснення ії розгляду без повноважень - без розгляду ії відводу, не заслуговують на увагу як безпідставні та необґрунтовані, адже як встановлено матеріалами справи, ухвалою Господарського суду Чернігівської області віл 09.09.2021 (суддя Мацьор В.В.) виправлено описку, допущену в ухвалі від 03.09.2020 у справі №927/588/20, а саме, абз.1 резолютивної частини ухвали слід читати: «Заяву Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Чернігівської області про відвід судді Демидової М.О. у справі №927/588/20 залишити без задоволення», що в свою сергу свідчить про вирішення заяви про відвід судді Демидової М.О. Отже, постановлення суддею Демидовою М.О. ухвали про поновлення провадження після розгляду заяви про відвід та до виправлення згаданої описки не призвело до вирішення справи незаконним складом суду, відтак не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Доводи апелянта з приводу неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, а також з приводу невідповідності висновків місцевого суду обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оскільки в судовому засіданні 16.02.2021 оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, а з 19.02.2021 по 02.03.2021 включно суддя Станік С.Р. перебував у відпустці, повний текст постанови підлягає підписанню після виходу цього судді з відпустки.

Керуючись ст. ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коропського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Агролісгосп» Чернігівської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі № 927/588/20 - без змін.

Матеріали справи № 927/588/20 повернути до Господарського суду Чернігівського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 03.03.2021

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді О.В. Тищенко

С.Р. Станік