ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. ЧернівціСправа № 926/174/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., при секретарі судового засідання Боднарчуку В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного підприємства ЕЛМА, м. Чернівці

до Берегометської селищної ради, смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 143979,54 грн

Представники сторін:

від позивача Шлемко П.Т., директор; Лопух С.В., ордер від 01.02.2021

від відповідача Білівський А.Д., довіреність від 26.01.2021

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство ЕЛМА звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Берегометської селищної ради про стягнення заборгованості в сумі 143979,54 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №34 від 27.03.2019 по капітальному ремонту освітлення вул. Залізняка у смт. Берегомет.

Ухвалою від 19.01.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

01.02.2021 до суду від представника позивача надійшов супровідний лист з доказами усунення недоліків.

Ухвалою від 02.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 01.03.2021.

23.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що позовні вимоги в сумі 143979,54 грн відповідач визнає та в разі задоволення судом позовних вимог зобов`язується погасити заборгованість перед позивачем.

Представник позивача у судовому засіданні 01.03.2021 просив задовольнити позов. Крім того, у судовому засіданні представник позивача надав клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку гонорару за договором про надання правових послуг адвоката з та просив стягнути з відповідача 12000,00 грн витрат на правову допомогу.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог та відшкодування послуг адвоката не заперечував.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши докази, суд встановив наступне.

27.03.2019 року між Берегометською селищною радою (Замовник) та приватним підприємством ЕЛМА (Учасник) укладений договір №34.

Згідно п.1.1. Договору, Учасник зобов`язується у 2019 році виконати для Замовника, а Замовник прийняти та оплатити такі роботи: капітальний ремонт вуличного освітлення по вул. Залізняка у смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області.

Ціна цього Договору становить 143979, 54 грн. У тому числі ПДВ: 23996,59 грн (п. 3.1. Договору). Розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником 30 % вартості робіт, згідно локального кошторису, а остаточний розрахунок протягом 3 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 4.1. Договору).

Учасник повинен виконати роботи, якість яких відповідає умовам ДСТУ.ТУ (розділ II Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору строк виконання робіт 31.12.2019.

Пунктом 6.1.1. Договору передбачено обов`язок Замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги або виконані роботи.

Позивач виконав роботи на загальну суму 143979,54 гри., що підтверджується підписаними обома сторонами Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3) та Актом приймання виконаних будівельних робіт № 34 від 17.02.2020.

09.09.2020 позивач звертався до відповідача з претензією про погашення заборгованості в сумі 143979,59 грн. Однак, дана претензія залишилася поза увагою відповідача.

Пізніше, 10.12.2020 позивач направив відповідачу Акт звірки взаємних розрахунків з проханням найближчим часом підписати або надати вмотивовану відмову від підписання.

Проте, відповідач Акт не підписав, мотивованої відмови від підписання не надав.

Предметом позову є вимоги про стягнення 143979,54 грн боргу за договором №34 від 27.03.2019.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання договору №34 від 27.03.2020 позивачем виконано роботи на загальну суму 143979,54 гри, що підтверджено підписаними обома сторонами Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3) та Актом приймання виконаних будівельних робіт № 34 від 17.02.2020.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 143979,54 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 143979,54 грн боргу за договором №34 від 27.03.2019 є обґрунтованою, відповідачем визнається та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Крім того, Відповідач позов визнав, про що зазначено у відзиві на позовну заяву від 18.02.2021, не заперечував проти його задоволення у судовому засіданні.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також представник позивача просить суд покласти на відповідача понесені позивачем витрати на оплату послуг адвоката у сумі 12000,00 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження надання адвокатських послуг, представником позивача до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги б/н від 18.01.2021, укладений між позивачем та адвокатом Лопухом С.В., предметом якого є представництво інтересів клієнта в судах та надання правової допомоги у цивільних, господарських справах з усіма правами сторони, третьої особи , в тому числі подання позовних заяв, скарг, апеляційних та касаційних скарг та інше; протокол погодження договірної ціни, який є додатком №1 до договору; розрахунок суми гонорару від 01.03.2021 в розмірі 12000,00 грн; платіжне доручення №39 від 11.02.2021 на суму 15000,00 грн.

В якості доказу надання юридичних послуг адвокатом, в матеріалах справи наявний ордер серії ЧЦ №44261 від 01.02.2021 виданий ПП ЕЛМА адвокатом Лопухом С.В.

При вирішенні питання про покладення витрат на відповідача, суд звертається до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за якою витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною /третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем виконаних позивачем робіт, відтак понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, покладаються судом на відповідача у сумі 12000,00 грн.

Крім того, Відповідач позов визнав, про що зазначено у відзиві на позовну заяву від 18.02.2021 та не заперечував проти його задоволення у судовому засіданні.

Згідно ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В даному випадку, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

За приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на наведене, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1135,00 грн (2270*50%), решту слід повернути позивачу з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Берегометської селищної ради (Чернівецька обл., Вижницький р-н, смт. Берегомет, вул. Центральна, 20, ) на користь приватного підприємства ЕЛМА (м.Чернівці, вул. Черняхівського, 6-Б, ) заборгованість в сумі 143979,54 грн., 2270,00 грн судовий збір, 12000,00 грн витрат на послуги адвоката.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 04.03.2021.

Суддя В.В.Дутка